122 



Herredømme over sit Lys eller i det mindste kan stimu- 

 leres til at udsende det under visse Omstændigheder. 

 Jeg har saaledes lagt Mærke til, at naar de en kort 

 Tid have været udsatte for Sollyset eller for kunstigt 

 Lys, skinne de enten slet ikke eller meget svagt; bort- 

 toges Lyset pludselig, udstraalede de i Begyndelsen ikke 

 et eneste Lysglimt; men 4— 5 Minuter efter begyndte en 

 eller to af dem at skinne, og naar de havde opholdt sig 

 uforstyrrede ^/é eller '^k Time i Mørke , skinnede de 

 fleste igjen. Lader man dem uforstyrrede , lyse de 

 hele Natten. Jeg anbragte et Selskab af Larver, der 

 havde ædt graadig hele Dagen, i et Glas paa Bordet 

 ved min Seng en mørk Nat; jeg laa vaagen største 

 Delen af Natten og saa dem skinne Kl. 12, 1, 2, 3, 4, 

 ja endog Kl. 5, men altid meget svagere end det fuld- 

 komne Insekt. Kun naar de ere vel fodrede, udstraale de 

 et stærkt Lys; hungre de, er Lyset meget svagt. Alle 

 disse Forhold vise, at Lysudviklingen paavirkes stærkt af 

 fysiske Aarsager, navnlig af dem, der paavirke Legemet 

 i Almindelighed og særlig Dyrets Sundhed og Livskraft, 

 saasom Føde, Bevægelse, Varme osv. Saa længe Larverne 

 ere i fuld Livsvirksomhed, lyse de, især naar de berøres 

 eller trykkes; ja endog under Vinterdvalen (som de til- 

 dels tilbringe i de dræbte Snegles tomme Skaller) lyse 

 de, stærkere hver Gang de forstyrres. En lav Varme- 

 grad (c. 2^ C.) medfører altsaa ikke nødvendigvis en Stans- 

 ning af Lysudviklingen; ved endnu lavere Varmegrader 

 ('/g^) lyste de ikke, naar de vare i Ro, men naar de forstyr- 

 redes, udstraalede de et svagt Lys fra de to Pletter paa 

 tolvte Ring; ved denne lave Varniegrad var Aandedrættet 

 næsten stanset«. Om Lysudviklingen stanser under Hud- 

 skifterne, siges ikke udtrykkelig, men det synes ikke 



