129 



megen Uro og klatre op paa de mest fremspringende 

 Steder, f. Ex. paa Tommelen, hvis man holder dem i 

 Haanden ; Sidelygterne lyse prægtig , men Bugpletten 

 endnu stærkere; saa dreje Dækvingerne sig paa deres 

 Hængsler, og afsted fare de, surrende som en Raket. 

 Saa længe de flyve, lyse de ogsaa, men begge Dele vare 

 sjelden mange Minuter, da Flugten gjerne afsluttes brat, ved 

 at Insektet flyver mod Spejlet eller Gardinet og falder til 

 Jorden; undertiden fløj de ogsaa rundt om en af de 

 Cucujoer, som jeg holdt i min Ilaand, og satte sig tæt 

 ved den. Deres lystige Leg begynder, netop som Dags- 

 lyset taber sig, og holdes gaaende i to eller tre Timer; saa 

 blive de stille og høre for en stor Del ogsaa op med at 

 lyse. Jeg har ofte lagt Mærke til, at Lyset slukkedes 

 lige efter en slig heftig Bevægelsesperiode , eller lige 

 førend de skulde gjøre et nyt Forsøg paa at flyve, som 

 om Nervekraften udtømtes derved og maatte hvile lidt 

 efter eller før en stærk Anspændelse af den. Om Dagen 

 sove de, som vare de døde, skjulte mellem de fugtige 

 Blade, og vaagne først til Liv og Virksomhed, naar 

 Mørket indtræder; man kan ikke narre dem ved at sætte 

 dem ind i et mørkt Værelse om Dagen, de forholde sig 

 alligevel rolige, indtil den rette Tid kommer*). Mange af 

 mine Exemplarer have mistet nogle af deres Ben eller 

 dem alle, uden at dette synes at have svækket deres 

 Lysevne. Om Dagen viser Lyset sig i øvrigt gult med 

 et stærkt grønt Skjær, hvortil man ikke mærker noget 

 om Aftenen. Det er saa stærkt, at det er pinligt for 

 Øjet at betragte dem stivt i nogle Minuter, og naar jeg 



') De maa dog undtagelsesvis ogsaa lyse om Dagen Jfr. det følgende. 



(M. A) 



Fjerde Række. IV. 9 



