Om en stor i Volga - Floden , dens Dannelse og 

 endelige Undergang. 



Af Kcirl Ernst v. Baer^). 



lier gives kun meget sjelden Lejlighed til at finde et 

 tilnærmelsesvis rigtigt Tidsmaal for de menneskelige Knog- 

 lers eller Kunstprodukters Alder, som findes i de yngre 

 Jordlag. Mange Naturforskere have troet, at Gjenstande 

 af denne Slags, som man finder i Flodernes Bundfald, 

 efter den Dybde, hvori de ligge, kunde give den bedste 

 Underretning. Man stolede derved paa den gjennem- 

 snitlige Tykkelse af Bundfald, som man allerede tidligere 

 havde beregnet eller snarere kun antaget for forskjellige 

 Floder. 



Jeg paastaaer nu, at en saadan Beregning ikke blot 

 er unøjagtig, men fuldkommen illusorisk, og i denne 

 Henseende er Astrakan-Øens Historie meget lærerig. 



Førend jeg gaaer over til at tale om denne 0, maa 

 jeg bemærke, at fra Nisjnij Novgorod af er der en 

 Mængde Øer i Volga, som ere foranderlige, ja i visse 

 Henseender vandre. De blive nemlig om Foraaret ved 

 Højvande angrebne af Strømmen paa deres nordlige mod 

 denne vendte Side. Er paa Højvandets Tid Vandets 

 Masse og derved naturligvis ogsaa Strømmen stærkere 



1) Meddelt Naturforskerselskabet i Dorpat d. 23. Febr. 1872. 



