138 



end i sædvanlige Aar, bliver der bortskyllet en betydelig 

 Del af Øernes nordlige Ende, men derimod tilsat deres 

 sydlige Ende et Stykke, der vel er lavere, men derfor 

 længere end det bortskyllede. Disse Øer bestaa for- 

 nemlig af Sand; det bortskyllede Sand bliver ved den 

 stærke Strøm revet frem langs begge Sider af Øerne, 

 men da der bag disse kun kan være en meget svag eller 

 maaske slet ingen Strøm, saa bliver en stor Del af 

 Sandet liggende her. 



Disse Øer blive altsaa forlængede paa deres bageste 

 Ende ved det samme Stof, som de have tabt ved deres 

 forreste Ende (saaledes ville vi kalde den Side, som 

 vender imod Strømmen). Paa denne Maade vandre disse 

 Øer ligesom ned ad Floden. En 0, som for hundrede 

 Aar siden blev tildelt Kolonien Sarepta, og som dengang 

 omtrent laa lige overfor den eller i det mindste meget 

 nær derved, ligger nu over 2 Verster derfra, I Nærheden 

 af Kasan saa jeg i Aaret 1853 efter et usædvanligt 

 Højvande en 0, som efter Ejerens Forsikkring paa en 

 Maaned havde mistet ^U Verst foran, men vundet ^/s Verst 

 bagved. Denne Tilsætning fandt jeg meget kjendelig, 

 da den endnu var øde, hvorimod den Del, som ikke var 

 odelagt, var bevokset med Skov. Alle disse Øer i den 

 midterste Del af Volga have en temmelig overensstem- 

 mende langagtig Form, idet de ere afrundede imod Nord, 

 men tilspidsede imod Syd. Længere nede, i Særdeleshed 

 i Deltaet, blive Øernes Former uregelmæssige og mere 

 afvekslende, fordi snart den ene, snart den anden af 

 Volgas store Arme optager mere Vand og har stærkere 

 Strøm. 



Denne Bemærkning fører os hen til Skildringen af den i 

 Begyndelsen omtalte 0, som ligger ved Astrakan. To til tre 



