162 



Tid, men vil maaske ogsaa ansees tor en meget ubetydelig- 

 Gjerning. Ikke heller skal jeg forsøge at gjøre den be- 

 tydeligere end den er, men maa dog udhæve, at indtil 

 Poinsot i 1834 forelagde det franske Akademi sin Af- 

 handling: »théorie nouvelle de la rotation » (aftrykt i Liou- 

 villes »Journal des mathém.)* for 1851), havde ingen 

 forstaaet at gjøre de faste Legemers Bevægelse saa ty- 

 delig, næsten til at tage og føle paa i alle Enkeltheder, som 

 den nu er. Der maa visselig gjennemgaaes en Række 

 mere eller mindre tørre Sætninger for at naa Maalet, 

 men saa staaer dette ogsaa i fuldkomment klart Lys. 



To Bevægelser ere især simple og saa at sige for- 

 staaeiige af sig selv, nemlig 



et Punkts fremadskridende Bevægelse og 



et fast LegemesDrejning om en Akse. 

 Om disse Bevægelser ske med jævn eller ujævn Hastig- 

 hed, om Hastigheden, hvis den er ujævn, forandrer sig 

 ensformig eller uensformig, vedkommer os slet ikke her. 

 Vi se kun hen til selve Stedforandriugerne uden Hensyn 

 til, paa hvilken Maade de ere iværksatte. 



Punktets Fremadskriden opfattes simplest, naar 

 det gjennemløber en ret Linie, f. Ex. ved det frie Fald 

 imod Jorden. Men Punktets Fremadskriden efter en 

 krum Linie er letfattelig nok; man maa blot fastholde, 

 at Punktet i hvert Øjeblik bevæger sig i en vis Retning, 

 den krumme Linies Tangent, som det bliver ude af Stand 

 til at føige videre, fordi der er ydre Aarsager tilstede, 

 som tvinge det til at fravit^e den retliniede Vej , hvortil 

 det ellers efter Inertiens Lov maatte være bundet. Be- 

 vægelsen i en krum Linie fremkommer kun, fordi den 

 efter de rette I^inier uafladelig forstyrres. 



