240 

 Mamuteme og den sibiriske Jordbunds-Is. Der er i 



Løbet af det sidste Aar indlobet ikke mindre end tre Mel- 

 dinger til det russiske Videnskabernes Akademi om, at 

 Mamiit^Lig vare komne til Syne paa forskjellige Steder i den 

 Del af det nordlige Sibirien, hvor Mamut-Levninger forekomme 

 hyppigst, alle 3 mellem Floderne Kolyma og Indigirka. 

 Disse Fund medførte dog lige saa mange Skuffelser, da det 

 hver Gang. naar den russiske rejsende, Baron Meydell, 

 kom til Aastedet, kun viste sig at være ubetydelige Dele af 

 Mamut-Lig (Lemmer nemlig med Hud over, men uden Kjød, 

 Skindstykker, løse Haar osv.), der vare komne for Dagen i 

 de nedstyrtede Brinker. Den russiske Naturforsker Dr. 

 Schrenck tager deraf Anledning til at gjøre opmærksom 

 paa, at man vistnok har begaaet en Fejltagelse, naar man 

 har opfattet Mamut-Fundenes Historie paa den Maade, at de 

 tidligere*) opregnede 14 Mamut-Fund fra de sidste 200 Aar 

 skulde, i det mindste for største Delen, have været hele 

 Mamut-Lig. Gjennemgaaer man kritisk Beretningerne om 

 disse enkelte Tilfælde, viser det sig, at der kun haves til- 

 strækkelig Hjemmel for denne Antagelse for et eneste, det 

 berømteste af dem alle, det Adaraske, fra Begyndelsen af 

 dette Aarhundrede; men det laa ogsaa , som Adams ud- 

 trykkelig beretter (om end v. Baér tildels har søgt at ora- 

 forklare det) i virkelig Is; alle de andre mere eller mindre 

 defekte have derimod ligget i frossen Jord. Da det nu 

 vistnok er et meget sjeldent Tilfælde, at en Mamut er bleven 

 indesluttet i virkelig Is, hvilket vel kun kan være skeet paa 

 den Maade. at den i levende Live er sunket ned i en Sne- 

 drive, der senere er gaaet over til fast Is, ligesom Sneen 

 paa Bjergene forvandles til Jekel-Is, vil Haabet om igjen 

 at komme i Besiddelse af et velbevaret Mamut-Lig aabenbart 

 svækkes betydelig. I øvrigt viser Schrenck, at Islag af 

 betydelig (flere Favnes) Mægtighed virkelig findes mange 

 Steder i den sibiriske Jordbund, og at den Forklaring, at 

 det skulde være det nedsivede Vand, der fryser og danner 

 disse Islag, ikke kan slaa til; oftere er det vistnok en gam- 

 mel lavvandet Søes Isdække, der er blevet overdækket af ned- 

 skyllede eller nedstyrtede Jordmasser, eller, som ovenfor 

 antydet, gamle Snedriver i Slugter eller bag Fjeldrygge, der 

 ere blevne tildækkede paa samme Maade og efterhaanden 

 gaaede over i Is. 



•) Se dette Tidsskrift 3die Række 4de Bind S. 72 og flgd. 



