257 



sjælden stor Forvirring og Brug af Navne, der hos 

 Romerne og Grækerne ellers pleje at betegne helt andre 

 Arter, ja endog andre Sædsorter, og de Steder, hvor en 

 tilføjet Beskrivelse gjør Ende paa al Tvivl, ere faa. 

 Heller ikke Nutidens Fund af vild Hvede ere gjennera- 

 gaaende paalidelige til Brug til en saa indskrænket Be- 

 stemmelse '^). Men saameget staaer fast, at baade^ Fortid 

 og Nutid talrige Gange have fundet vild Hvede, snart den 

 ene snart den anden Art, og stadig i Landene mellem 

 Indus og Middelhavet, og at navnlig den almindelige 

 Hvede (triticum vulgare) er funden vildtvoksende paa 

 forskjellige Steder af hele denne Strækning. Her sætte 

 vi derfor hele Slægtens Udspring, Hvedens 

 Hj em stavn. 



Risen, Majsen og Durraen ere rene Nybyggere 

 i de Lande, vi hidtil især have omtalt, Evropa og de 

 tilgrænsende Partier af Asien og Afrika, Her dyrkedes 

 endnu i de sidste Aarhundreder før Kristi Fødsel ingen 

 af disse Planter; men idet Undersøgelsen om deres Hjem 

 saaledes lettes ved at kunne lade saa udstrakte Lande 

 ude af Betragtning og for Majsens vedkommende endog 

 indskrænkes til Amerika, henvises Forskerne med det 

 samme til Egne, til hvilke vort Kj ondskab er højst 

 ufuldstændigt, og hvorfra en hvilkensomhelst Videnskab 



*) De nærmere Bestemmelser af de enkelte Arters Hjem gaa for- 

 øvrigt ud paa, at Triticum vulgare, som ovenfor sagt, kan 

 antages hjemmehørende paa adskillige Steder i Landene mellem 

 Indus og Middelhavet, medens T r. turgidum i vild Tilstand 

 formodes at have en mere indskrænket Voksekreds, nemlig de 

 sydlige og østlige Middelhavslande, og Tritic. spelta maaske 

 skulde have hjemme i Lilleasien. Endelig vil man have fundet 

 Tritic. monococcus vild i Kavkasus, altsaa øst for det sorte 

 Hav, samt paa Krim(?). 



Fjerde Række. IV. 17 



