261 



de paalideligste Bidrag til at bestemme Kornsorternes 

 Hjem; de korte Bemærkninger i det foregaaende om de 

 botaniske Fund og deres Betydning vise dette tilstrække- 

 lig, og Oldtidsvidenskaben gjor heller ikke Fordring paa 

 at virke anderledes end som Hjælpevidenskab for disse 

 Spørgsmaals Løsning. Vi skulle kort berøre Botanikernes 

 Undersøgelsesmethode. De gjøre blandt andet følgende 

 Betragtninger gjældende: 



At en Plante skulde have hjemme i et Land, hvor 

 den ikke tindes i vild eller forvildet Tilstand, er i og for 

 sig ikke rimeligt og vilde til Nød være forklarligt i 

 Lande, der saaledes som de evropæiske ere stærkt over- 

 fløjede af Kulturen, da man her kunde antage, at det 

 hele Areal, paa hvilket en Plante tidligere havde sine 

 Voksesteder, efterhaanden var indtaget til Dyrkning; men 

 hvor store Strækninger altid have ligget øde, som i Asien, 

 eller ere blevne øde efter en Kultur, der maaske endog 

 har omfattet den paagjældende Plante, der skal denne 

 lindes vild, før man troer, at den har hjemme paa Stedet. 

 Paa den anden Side vækker den Omstændighed, at en 

 Plante virkelig findes forvildet eller vild i et Land, en 

 stærk Formodning om, at den der eller dog i Nærheden 

 deraf maa have sit Hjem. Fordi en Plante villig lader 

 sig dyrke, er det nu langtfra sagt, at den kan forvilde 

 sig; ofte kommer den vel igjen i et eller faa Aar paa 

 de Steder, hvor man engang har saaet den i tilberedt 

 Jord, men forsvinder derpaa; det var kun Menneskets 

 Pleje, der forsonede den med et fremmed Lands uvante 

 Naturforhold, og kun Eftervirkningerne af denne Pleje, 

 der endnu i kortere eller længere Tid kunde spores. 

 Hvor en Plante ikke kan forvilde sig, kan den nu heller 

 ikke have hjemme; men det modsatte er dog ikke fuldt 



