266 



i Uppland. Allerede det første af disse Fald blev i sin 

 Tid mærkværdigt dels paa Grund af den nøjagtige Under- 

 søgelse af Stenen, ved hvilken det for første Gang vistes, 

 at Meteorstenens Sammensætning for en Del stemmer 

 overens med de Mineraliers , man tinder i Jordskorpen, 

 dels paa Grund af, at Luotolak-Meteoriten har en ikke al- 

 mindelig Sammensætning, der gjør den til Type for en 

 særegen Gruppe af Meteorstene. Ved Schie toges kun 

 en eneste Sten i Forvaring; den vejede omtrent 2 Pund, 

 og den største Mærkværdighed ved Faldet var, at Stenen 

 faldt ned paa en ikke videre tyk Isflade, uden at slaa 

 denne i Stykker, hvad der er et Bevis paa Meteorste- 

 nenes ringe Faldhastighed. 



Fra Stenfaldet ved Hessle opsamledes omtrent 6 — 

 700 Stene, vekslende i Størrelse fra et Fjerdingpund 

 til nogle faa Korn, som vare spredte omkring paa et 

 Areal af omtrent en Kvadratmils Størrelse. I den Egn, 

 hvor Stenene vare nedfaldne, havde man ikke seet noget 

 til en Ildkugle, men derimod havde Faldet været ledsaget 

 af de sædvanlige Lydfænomener, som man kjender fra 

 Tordenen og stærke Artillerisalver. Paa Overfladen vare 

 Stenene som sædvanlig sorte af den i Luften dannede 

 mørke Skorpe. Indvendig bestode de af en graa, porøs, 

 løst sammenhængende Masse, der dannedes af smaa runde 

 Kugler af en Ærts Størrelse, hvis Bestanddele vare 

 Kiselsyre, Magnesia, Jernilte, ' Lerjord, Kalk, Natron, 

 Spor af Lithion osv. Ved nærmere Undersøgelse fandt 

 man desuden i Grusmassen Korn og Fliser bestaaende af 

 fosforholdigt, metallisk Nikkeljern, Kromjern osv. I det 

 hele taget stemte Hesslemeteoriterne i ydre og indre Be- 

 skaffenhed saavel som i Sammensætning saa fuldstændig 



