281 



slag, som saa hurtig fordampe og vende tilbage til Atmo- 

 sfæren. Indfinde nu ogsaa de hede Vinde fra det indre 

 sig, som hvert Aar vende tilbage (i Melbourne vare de 

 gjennemsnitlig fjorten Dage), saa forsvinder den sidste Rest 

 af Fugtighed af Jordbunden, thi paa saadanne Dage 

 synker Luftens Fugtighed ned til 30 — 40, ja enkelte 

 Timer endog til 13—15 Procent. Saaledes fremtræde 

 Avstraliens Kyster kun som den småle Rand af et regn- 

 løst Passatklima, hvor der rigtignok finde stærke Nedslag 

 Sted paa Grund af den stærke Vekselvirkning mellem 

 fugtig Søluft og tør Ørkenatmosfære, men hvor Vandets 

 Cirkulation gjennem Planterne hindres ved Fordunstnin- 

 gens Styrke. Kun Østkysten, saa vidt som Søvindene 

 blæse op ad Bjergterrasserne, staaer under gunstigere kli- 

 matiske Forhold, og her findes derfor ogsaa Fastlandets 

 fugtigste og rigeste skovbevoksede Egne. Forøvrigt lære 

 alle Fremstillinger af Avstraliens Natur, at de dervæ- 

 rende Regntider ogsaa ere langt uregelmæssigere og 

 usikrere end andetsteds, og at der i Skildringen af Nedsla- 

 genes hele Betydning ogsaa er indbefattet heftige Uvejrs- 

 byger, som ved nogle Timers Overflødighed aldrig ere 

 i Stand til at erstatte hele Maaneders Tørke. Dette 

 gjælder ligesaa vel om den tropiske Nordkyst, hvis Regn- 

 tid i Betydning aldeles ikke lader sig sammenligne med 

 den, der hersker paa de indiske Monsunkyster, som og- 

 saa om alle Kolonierne syd for Vendekredsen, hvor selv 

 i den fugtige Aarstid, Vinteren, de sirokkolignende Ørken- 

 vinde, som komme fra det indre, udtørre Jordbunden, og 

 hvor Regntiden ved Murrayfloden (34 — 36^ s. B.) under- 

 tiden helt udebliver, og hvor hele Aar kunne gaa hen uden 

 Regn. Man vil derfor maaske gjøre sig en rigtigere 

 Forestilling om Avstraliens Klima, naar man antager. 



