293 



stukne. Medens Græslandet under en tilsyneladende Rig- 

 dom dog kun har faa, men selskabelige Arter, er Mang- 

 foldigheden uendelig større i Krattene; det højst ens- 

 formige ydre skjuler den største Fylde i Uddannelse i 

 det enkelte; enhver Lokalitet har sine ejendommelige 

 Dannelser forud for andre, der tilsyneladende frembyde 

 ganske de samme Forhold. At opregne Krattenes Be- 

 standdele vilde for en stor Del være at skulle nævne 

 Avstraliens tokimbladede Planter. Men alligevel frem- 

 stiller det hele sig stedse som det samme ensformige, 

 uigjennemtrængelige uhyggelige Vildnis. Selv Regntiden 

 forandrer lidet heri: »kun lidet kan visne, hvor lidet 

 spirer frem, og enhver Maaned skuer den samme øde 

 Masse af stive, saftløse og indbyrdes for største Delen 

 overensstemmende Former.« Som hos Skovsavannernes 

 Træer bliver ogsaa her den vaade Aarstid fortrinsvis 

 anvendt til Udviklingen af de vegetative Organer, og de 

 fleste Buske blomstre først, naar Regnen er forbi; da 

 smykker det hedelignende Krat, der i sin ensformige 

 Særhed kun lod formode faa Arter, sig pludselig med 

 Blomster af den forskjelligste Bygning, som nu under 

 stadigt Veksel uophørlig forny sig til Slutningen af den 

 tørre Aarstid. 



I Krattene er Periodiciteten i Udviklingen derfor 

 langt mindre skarpt udtalt end i Skovsavannerne, hvor 

 de fleraarige Urter og Græsarter bukke under for Tør- 

 ken. I de tæt sammenfiltrede Grenes Mørke kan det 

 Lys ikke komme til at virke, som belyser Græslandets 

 Urter og fremskynder Udviklingen i den varmere Aars- 

 tid. Væksten maa altsaa gaa langsommere for sig, og 

 saaledes ere Livsbetingelserne hinanden fuldstændig mod- 

 satte for Skovsavannerne og Krattene, og det er let at 



