308 



ved »Loiig Tom«. »Vuggen«, af Indianerne ofte kaldet 

 »Guldkanoen«, er en trugformet Indretning af raa Bræd- 

 der med en skraa Bund, hvorover der findes en Sigte. 

 I den øverste Del af den flere Fod lange, paa Gænger 

 hvilende »Vugge« kaster man den guldførende Jord, som 

 derpaa bliver opløst og fjernet ved Hjælp af Vand, som 

 man lader strømme ned oven fra, ora mulig fra en Højde 

 af nogle Fod, samt ved en bestandig Vuggen og Rysten 

 af »Vuggen«, hvorved de tunge Guldkorn blive tilbage 

 paa Sigten. 



For at Arbejdet med »Vuggen« skal lønne sig, selv 

 naar den kan opstilles i umiddelbar Nærhed af Vandet 

 og den guldførende Jord, behøves i det mindste tre Per- 

 soner, som dele mellem sig de forskjellige Arbejder, der 

 høre til denne Proces, nemlig at skovle Jorden paa, 

 hælde Vandet paa og ryste »Vuggen«. Folkene skifte 

 ofte Beskjæftigelse for ikke ved langvarigt ensformigt 

 Arbejde uden Nytte at anstrenge og trætte deres Muskler. 



»Long Tom« (ogsaa blot kaldet Tom) er et stort, 

 12 Fod langt Trætrug, der i den øverste Ende er 1^ og 

 i den nederste 2^ Fod bredt. I den øverste Ende heldes 

 Jorden og behandles med Vand som ved »Vuggen«; den 

 er sædvanlig fordelagtigere end »Vuggen«. 



For Tiden benyttes hverken den engang almindelig 

 brugte »Vugge« eller »Long Tom« af hvide Guldvaskere, 

 men kun af Kinesere, og selv af disse kun med en meget 

 væsenlig Forbedring. De anbringe nemlig paa passende 

 Steder Tværlister i deres simple Redskaber og lægge 

 langs disse smaa Kvægsølvkugler for derved at opfange 

 det fine Guldstøv, som ved den tidligere Fremgangs- 

 maade gik tabt, men nu indgaaer en Forbindelse, et 

 Amalgam, med Kvægsølvet. De guldholdige Kvægsølv- 



