310 



sømmes sammen og have en Længde af mindst 50, ofte af 

 500, ja undertiden endog af flere tusinde Fod. »Slu- 

 sernes Middelhældning er forskjellig efter de stedlige 

 Forhold, efter den Vandmasses Størrelse, der staaer til 

 Raadighed, og endelig efter deres Længde; ogsaa maa 

 man ved Anlægget tage Hensyn til Beskaffenheden af 

 den Jord, der skal vaskes; jo fastere denne er sammen- 

 kittet, desto stejlere er »Slusen«. Indeholder Jorden 

 kun fine Gulddele, opfanges disse sikrere i en lang end 

 i en kort« Sluse«. Alle disse Omstændigheder maa tages 

 i Betragtning ved dens Anlæg. 



»Sluserne« ligge sjælden lige paa Jorden, men føres 

 ganske simpelt over Bjerg og Dal paa høje Træblokke 

 elier kæmpemæssige Bukke. De yderst raat forfærdigede, 

 men til deres Øjemed fuldkommen hensigtssvarende Kas- 

 ser, hvoraf Sluserne ere sammensatte, lade sig tilligemed 

 Stillaserne, hvorpaa de hvile, med Lethed tage fra 

 hinanden, flytte og opstille andensteds; ofte stikker der 

 en temmelig betydelig Kapital i dem. 



Op i de øverste Dele af » Sluserne«, der kun kunne 

 betragtes som forlængede og netop derved forbedrede 

 »LongToms«, bringes nu i stor Mængde den guldførende 

 Jord, som man derpaa lader udvaske ved en Række 

 kraftige Vandstrømme, der ofte hidledes langt borte fra 

 paa kunstige Stillaser. Det forstaaer sig af sig selv, at 

 disse »Sluser« i Begyndelsen ingenlunde ere vandtætte; 

 men deres talrige Fuger og mange Aabninger blive meget 

 snart tilstoppede ved det vaade Træes stærke Udvidelse 

 saavelsom ved hyppige Aflejringer af Dynd og Jord. 



»Sluserne« have sædvanlig foruden deres virkelige 

 Bund en falsk, som best^aer af stærkt gjennemborede 

 Brædder og er befæstet fra 3 — 7 Tommer over den 



