336 



ej. Hvis her derfor alene var Spørgsmaal om Benæv- 

 nelsen af disse Lag, skulde jeg intet have imod, at man 

 vedblev at kalde disse vandførende Lag for Grønsandslag, 

 skjønt det som sagt efter min Mening er urigtigt; men 

 det medfører let en Begrebsforvirring, at der lægges Vægt 

 paa noget, der kun tjener til at vildlede, saa at man 

 ikke klart gjennemskuer Aarsag og Virkning og kommer 

 til at gjøre falske Slutninger, naar der er Spørgsmaal om, 

 hvorvidt man i en given Del af Landet kan vente at finde 

 » Grønsandslag«. 



Betingelsen for disse Lags vandførende Evne af- 

 hænger naturligvis udelukkende af deres Udstrækning og 

 Mægtighed, idet de i deres Mellemrum kunne optage en 

 Vandmasse, der udgjør omtrent y% ^f l^^le Lagets Kubik- 

 indhold. Findes der altsaa under de ovenfor udviklede 

 Forhold et af Rullestensler dækket vandførende Lag, der 

 f. Ex. er 30 Fod mægtigt paa en Strækning af over en 

 Kvadratmil, svarer det til en underjordisk Vandbehold- 

 ning paa 9 Fods Dybde og en Kvadratmils Udstrækning. 

 Naaer et saadant Lag paa et eller flere Steder op til Over- 

 fladen, vil Tilgangen dertil af atmosfærisk Vand natur- 

 ligvis foregaa saameget desto lettere, men det er ikke 

 nødvendigt, da Laget ogsaa vil forsynes rigelig med 

 Vand ved dettes langsomme Gjennemsiven fra Overfladen 

 igjennem Leret overalt paa hele dets Udstrækning, om 

 end denne Tilstrømning kun skeer langsomt for hvert 

 enkelt Punkts vedkommende. Denne Sammenhæng mel- 

 lem Vandføringen og det vandforende Lags Mægtighed 

 have vi rig Lejlighed til at forfølge i vore Mergelgrave 

 saavel som ved Brøndgravninger, hvor man saa ofte 

 i Rullestensleret træffer Sandrevler af ubetydelig Ud- 

 strækning, som af den Grund ikke ere vandførende i 



