378 



kun kj endte fra Kridthavets Forsteninger, og som man 

 antog uddøde for uendelig lang Tid siden*). 



Allerede i det forrige Aarhundrede havde Goethe 

 udledet Planteverdenens formrige Skikkelse af Metamor- 

 fosens simple Lov; i det nuværende havde v. Baer ført 

 det højst organiserede Dyrs og Menneskets Udviklings- 

 historie tilbage til den simple Ægcelle, og Johannes 

 Muller havde skabt den moderne Fysiologi og den 

 sammenlignende Anatomi. Men først vor Tid tilhører 

 hin nye Opfattelse, som i Aaret 1843 første Gang blev 

 gjennemført af Schleiden i hans »Grundziige der wis- 

 senschaftlichen Botanik«, og som udleder alle Plantens 

 Livsfænomener og Formuddannelser af dens Cellers Liv 

 og Udvikling. Efterat Schwann havde opdaget, at 

 ogsaa det dyriske Legeme bygges af lignende Celler, 

 udviklede sig paa Grundlag heraf den moderne, hoved- 

 sagelig af Virchow fast begrundede, Cellefysiologi og 

 Cellepathologi , der baade fører det sunde og det syge 

 Dyrs og Menneskes Liv tilbage til deres Cellers Livs- 

 virksomhed. Den uoverskuelige Fylde af nye Kjends- 

 gjerninger med Hensyn til Dyrenes og Planternes Fy- 

 siologi og Anatomi, Udvikling og Forplantning, som Nu- 

 tidens Forskere have afsløret i de sidste fem og tyve 

 Aar — og blandt hvilke Tyskerne i Henseende til Tal 

 og til deres Bidrags Betydning langt overgaa alle andre 

 Nationer — kunde kun sammenfattes i en Bog, ikke i 

 et kort Foredrag. Man behøver kun at sammenligne 

 med Schleidens Bog den af Sachs i forrige Aar**) 



*) Jfr. dette Tidsskrifts IV. R., 1. Bd., 1869, S. 219: De nyere 

 Undersøgelser over Dyrelivet i de store Havdybder af Sars^ 

 Carpenter, Pourtalés osv., sammenstillede af G. F. Liitken. 



*") Julius Sachs, Lehrbuch der Botanik, 1ste Opl. 1868, 2det 1870, 

 3dje 1872. 



