386 



Tid derimod ere de enkelte Naturvidenskaber traadte i 

 den inderligste organiske Forbindelse; Fysik og Kemi 

 have smeltet sig sammen med den matbematiske Astro- 

 nomi og Geologien til en ny Videnskab, Verdenslegemernes 

 Udviklingshistorie; Palæontologi, systematisk Botanik og 

 Zoologi forbinde sig til en Fællesvidenskab om Organis- 

 merne ; Dyrenes og Planternes Fysiologi er vokset sammen 

 til almindelig Biologi; Grænsen mellem den organiske 

 og den uorganiske Naturbetragtning begynder stede mere 

 og mere at udviskes, og af de enkelte Naturviden- 

 skaber former sig en fælles almindelig Naturvidenskab. 

 Men jo dybere Naturvidenskaben trænger ind fra de 

 ydre Fremtoninger til de almindelige Love, jo mere den 

 bortlægger sin hidtidige Ængstelse for ogsaa at prøve 

 de sidste Grundspørgsmaal om Væren og Vorden, om 

 Rum og Tid, om Stof og Kraft, om Liv og Sjæl paa 

 den induktive Methodes Vægtskaal, og jo sikrere den 

 løfter sine Verdensanskuelser fra Hypothesens Taage- 

 atmotsfære til den paa Kjendsgjerninger grundede Theories 

 lyse Æther, desto mere svinder ogsaa den Kløft, som siden 

 Kant skilte Naturvidenskaben fra Filosofien. Schillers 

 Raad til Naturforskerne og Filosoferne : »Fjendskab være 

 mellem Eder; endnu er Forbund for tidlig; kun naar I 

 adskiller Eder i Kampen, da bliver Sandheden afsløret«, 

 er blevet fulgt langt over et halvt Aarhundrede til 

 Vinding for Naturvidenskaberne, men aabenbart til Skade 

 for Filosofien, hvem den reale Jordbund blev trukket 

 bort under Fødderne. Men allerede siden Herbart og 

 Schoppenhauer og især ved Hartmann ere de to 

 Hovedretninger af menneskeligt Aandsarbejde igjen i 

 Begreb med at nærme sig hinanden , og naar Natur- 

 videnskaben har den Opgave som en Magt at gribe 



