395 



og Støvdragerne faldne af, saa indtræder der en uhyre 

 Forlængelse ikke blot af Aksets Stilk, men endog af selve 

 dets Stængelstykker, og idet Stilken forlænges, snoer 

 den sig spiralformig paa en Maade, der paafaldende 

 minder om Vallisneria. Blomsterne, hvis Ar nu ere blevne 

 helt udviklede, naa nu til Vandets Overflade og kunne 

 der blive befrugtede af det omdrivende Støv. Medens 

 Ruppia spir a lis saaledes har udpræget proterandriske 

 Blomster, angiver Ascherson udtrykkelig i Modsætning 

 til den, at vor anden Art, R. rostellata, der ikke har 

 snoede og langt kortere Blomsterstilke, er proterogyn; — 

 vi have heri et fortrinligt Exempel paa, hvilken Betydning 

 de biologiske Forhold have for Studiet af Arterne. 



At man finder en saadan spiralsnoet Stilk til at 

 bære Hunblomsten netop hos Vandplanter, tyder hen paa, 

 at den maa have Betydning i Plantens Liv. Det er 

 ogsaa let at indse, at Hunblomsten altid bør holde sig 

 lige i Vandets Overflade, for at Arrene kunne opfange 

 Støvet. Vandstandens Højde er nemlig underkastet mang- 

 foldige Forandringer; stiger Vandet, vilde det let stige 

 op over og dække Blomsten, hvis den ikke netop ved 

 en Stilk af en saa ejendommelig Beskaffenhed blev sat 

 istand til at følge med gjennem endog meget betydelige 

 Variationer af Vandhøjden og saaledes lempe sig efter 

 Forholdene. Efter Ascherson findes lignende spiral- 

 snoede Stilke ogsaa hos andre Vandplanter (saasom En- 

 halus acoroides). 



De fleste af de øvrige Vandplanter, der bringe deres 

 Blomster op til Vandets Overflade, og hvis Befrugtning 

 foregaaer der, bestøves sikkert ved Insekternes Hjælp. 

 Hos enkelte, saasom Frøpeber (Batrachium) og den 

 lille toramelange Korsblomst Sylblad (Subularia), fore- 



