402 



Man er bedst i Stand til at vise dette med et Glasrør, 

 der er aabent i begge Ender. Man holder dette Rør i 

 lodret Stilling, bringer den ene Ende af det ned i Van- 

 det, lukker for den øvre Ende, for Exempel ved at holde 

 Fingeren for den, og sænker det saa endnu et Par Tom- 

 mer dybere ned. Vandet i Røret vil da staa noget 

 lavere end udenfor. Man giver nu Vandet Tid til at 

 berolige sig og tager derefter Fingeren bort fra den opad- 

 vendte Munding. I samme Øjeblik kommer Vandet 

 udenom Røret i bølgende Bevægelser, ligesom om der var 

 udkastet en Sten deri; men disse Bølger fremstaa ved 

 Vandets Stigning i Røret eller med andre Ord derved, 

 at der er løftet en lille Vandmasse op. Havde man 

 løftet Røret i Stedet for at sænke det, dengang den 

 øverste Munding var lukket, uden at den nederste Mun- 

 ding derved var kommen over Vandet, saa vilde man 

 ogsaa have faaet Bølger ved at afdække den øverste 

 Munding, men disse vilde hidrøre fra Faldet af den lille 

 Vandmasse, som man da havde løftet tilligemed Røret, 

 Ved Legemets Optagelse af Vandet forstyrres Vand- 

 delenes hvilende Tilstand for et Øjeblik ligesom ved 

 Legemets Udkastning, og det er det virksomme derved. 

 Den engang iværksatte Forstyrrelse af Hviletilstanden vil 

 imidlertid kun kunne frembringe en kortvarig Bølgning. 

 For at faa en varigere Virkning, maa den samme Aar- 

 sag efter en vis Tids Forløb indtræde paany. 



Ikke blot Vædsker, men ogsaa faste Legemer og 

 Luftarter, kunne sættes i bølgende Bevægelse. Lad os 

 blot et Øjeblik henvende Opmærksomheden paa Bølge- 

 bevægelsen i Snore, hvor Fænomenet fremtræder i sin 

 største Simpelbed. Naar vi tænke os en lang Snor, der 

 er fastgjort ved Enderne i vandret Retning og maade- 



