420 



arbejder i Havet. Vi skulle noget nærmere forklare, 

 hvorledes Sagen stiller sig for Bavne- og Digeingeni- 

 ørerne. Naar en Havn skal svare til sin Bestemmelse 

 og afgive bekvemme Liggepladser for de Skibe, der søge 

 den for at losse og lade, reparere, indtage Proviant 

 o. s. V. , saa maa der være roligt Vand i den. Om det 

 end stormer, og der gaaer stærke Bølger udenfor Havnen, 

 maa dennes Vand dog være roligt. Ude i rum Sø og 

 under Sejl kunne Skibene nemlig nok taale Bølgebevæ- 

 gelsen; ligge de for Anker, saa generer den dem allerede 

 en Del, men ligge de ved en Kaj, saa kunne de aldeles 

 ikke taale den. De ville nemlig blive kastede imod 

 Kajens Mur eller Bolværk ved Bevægelsen, og hvis denne 

 er blot nogenlunde stærk, ville de snart blive slaaede 

 itu derimod. Det gjælder derfor om, at Havnens Mun- 

 ding er saa vidt dækket, at Vinden ikke kan føre Bøl- 

 gerne fra rum Sø gjennem Mundingen lige ind i Bassinet, 

 hvor Skibene ligge. Men man støder ofte paa en Van- 

 skelighed ved Gjennemførelsen deraf; thi jo fuldstændigere 

 Mundingen bliver dækket, jo vanskeligere bliver gjerne 

 Ind- og Udsejlingen, og da det ligeledes er af stor Be- 

 tydning for Havnen, at den kan besejles med Lethed, 

 saa er det ikke sagt, at Mundingen altid kan lægges 

 saaledes , at den bliver dækket i tilstrækkelig Grad. 

 Til Opnaaelsen af roligt Vand i Havnen bidrager det 

 dernæst ogsaa, at Bassinet faaer en vis Form, navnlig en 

 stor Brede tværs paa Indsejlingens Retning; thi saa ville 

 de Bølger, der gjennem Mundingen maatte forplante sig 

 ind i Bassinet, straks ved Indtrædelsen have en stor 

 Flade, hvorover de skulle brede sig, og derved vil Be- 

 vægelsen altid svækkes noget. Undertiden opgiver man 

 endelig Anvendelsen af stejle Vægge, og anvender i deres 



