430 



Kanal, der gjennem dem fører ned til Kjærnen. Hinderne 

 lades her ude af Betragtning. Men i Kjærnen finde vi 

 altid en stor Hulhed, Kimsækken (s), der er rig paa 

 Celleslim og egenlig kun er en Celle, som er taget be- 

 tydelig mere til i Volumen end dens Søskende, de andre 

 Celler i Kjærnen. Og dernæst finde vi i Kimsækkens 

 øverste Ende det, som er det væsenligste af alt, to 

 smaa, runde Klumper af tættere Celleslim (c)*); det er 

 »Kimblærerne (' , eller, som vi hellere ville kalde dem, 

 Kimcellerne, fordi det er saa langt fra, at de ere 

 »Blærer«, at der end ikke er en Hinde om dem, og 

 det væsenligste ved en Blære er dog snarest Hinden, 

 ikke Indholdet. Derimod kunne de godt- kaldes Celler, 

 naar man erindrer, at det væsenlige i Cellen netop er 

 Indholdet, Celleslimen eller »Cellekroppen« , og at den 

 Hinde, som alle ældre Celler beklæde sig med, netop 

 kun er en Klædning for dem**). Og de kunne kaldes 

 Kim celler; thi de danne Grundlaget for den vordende 

 Kim; de ere Kimanlæget i Mulighed, som bliver til en 

 Kim. i Virkelighed, naar det befrugtende Stof træder til 

 og indvirker paa dem. 



Jeg vil her minde Læseren om, hvad vi have lært i 

 det foregaaende. Hvad enten vi toge en Alge for os, 

 eller vi gik til den højest udviklede Bregne eller Ulvefod, 

 fandt vi, at Grundlaget for Kimen er en nøgen Klump 

 af Celleslim; her have vi seet det samme for Blomsternes 

 vedkommende, og den hindeløse Celle, en Protoplasma- 



*) De fleste Planter have to, faa en, og enkelte, som Funkia, Oran- 

 gerne, Løg, en Art Natskygge, have flere. 



") Efter Befrugtningen faa alle Kimceller Hinde; før denne er det 

 kun nogle ganske enkelte, saasom Crocws-Planlens , der have 

 en saadan ; men disse overvintre jo ogsaa i Jorden, saa at man 

 i Hinden maaske tør se en Art Beskyttelsesmiddel. 



