432 



fleste benytte Dyrene, og navnlig ere Insekterne de villige 

 »postillons d'amour« , som bringe Kjærligheds Bud fra 

 Blomst til Blomst. Saadanne Støvkorn ere altid beskyt- 

 tede mod de ydre Agentier ved en tyk (kufikulariseret) 

 Hinde, og blandt dem findes tillige de elegantest udstyrede. 

 Men Maalet for alles Rejser er Arret, der staaer beredt 

 til at opfange dem og holde dem fast ved Hjælp af Haar 

 og klæbrige Stofi'er (Fig. 2). Har hvert Støvkorn fundet 

 sit Ar, saa varer det ikke længe, før det cylindriske, 

 tynde Støvrør, Støvkornets voldsomt udvoksende inderste 

 Hinde, trænger sig ned gjennem Griffelen; Vejen er banet 

 og nøje betegnet for det; langstrakte Celler, der løst 

 slutte sammen, fylde GrifleuiS indre, 

 og mellem dem og af dem »ledes« 

 Støvrøret til Frugtknudens lukkede 

 Rum. Ogsaa her faaer det Hjælp paa 

 sin Vej, saa at det sikkert og uden 

 Famlen kan naa til den lille Kanal, der 

 lodes tilbage mellem Æghinderne, og 

 gjennem den føres ned til Kjærnen 

 (Fig. 3). Dennes Celler trænges til 

 Side eller opløses af det fremtræn- 

 gende Støvrør, og snart har det naaet 

 Maalet for sine Anstrængelser, Kim- 

 sækken. Nu lægger det sig op til 

 denne, og Befrugtningen gaaer for sig. 

 Hvorledes? vil man spørge. Ja, 

 vi vide i Grunden kun lidt herom, 

 men det er dog næppe muligt, at det 

 kan ske paa anden Maade end ved Diffusion eller Gjen- 

 nemsivning. Man har tænkt sig, at da næsten alle Lønbo- 

 planter have selvbevægelige Sædlegemer, maatte saadanne 



Fig. 3. 

 Længdesnit gjennem en 

 Støvvej , der viser, hvor- 

 ledes Støvrørene fra de 

 paa Arret liggende Støv- 

 korn trænge ned til Ægget. 



