450 



den danske Ingefærs (Fig. 16)? Det store, hvide Blad (A) 

 er ikke Blomsterdækket, det er kun et stort Dækblad, 

 men paa den tykke, kjødfulde Akse (B) sidder Blomst ved 

 Blomst; nu ere ogsaa Dækbladene borte, som vi endnu 

 forefandt hos Pilen, og den ene Frugtknude slutter sig 

 umiddelbart til den anden i den nedre Del af Blomster- 

 standen («), den ene Støvdragergruppe til den anden i den 

 øvre Del af Blomsterstanden (ved c og C), og man har vanske- 

 ligt- ved at paavise' de enkelte Akser, som Støvdragerne 

 maa sidde paa, naar de virkelig skulle danne Blomster. 

 Lad os saa derfra gaa til Na al e træerne. Vi ville 

 da se, at Simplificeringen er skreden videre frem. Me- 

 tamorfosen bliver svagere og svagere, d. e. Modsætningen 

 mellem de Blade, som træde i den kjønslige Formerings 

 Tjeneste, og de rent vegetative og til andet Arbejde ud- 

 prægede Blade. Dog kan man endnu gaa ind paa at 

 kalde de kvindelige Kjønsorganer med Tilbehør for Blom- 

 ster; men det er da rigtignok Blomster indskrænkede til det 

 allernødvendigste, til det nøgne Æg (S. 435, Fig. 6). Men nu 

 de mandlige Kjønsorganer; kunne vi ogsaa kalde dem Blom- 

 ster? Lad os betragte Hanraklen af en Fyr, en Gran eller en 

 Taks (Fig. 19, A). Talrige Støvdragere staa i Spiraler op ad 

 en fælles Akse; denne Samling af Støvdragere har Raklens, 

 altsaa Blomsterstandens Udseende; den falder af som 

 Helhed lige som denne, og man kunde jo ogsaa tænke, 

 at da Hunblomsterne staa i en virkelig rakleformet Blom- 

 sterstand, der i det ydre i paafaldende Grad ligne Han- 

 blomst-Samlingen, var det sandsynligst, at ogsaa denne 

 var en Blomsterstand. Og dog kunne vi ikke saaledes 

 uden videre erklære den herfor, uden at vi komme i den 

 absurde Nødvendighed at maatte betragte hver Støvdrager 

 som en Blomst. Saa maa vi kalde den en Blomst med 



