465 



mister den sit Bladgrønt. Endelig have vi den helt 

 indesluttet i Sporen (Ægget) hos de Nogenfrøede, og her 

 forbliver den tillige altid i Forbindelse med Moderplanten, 

 indtil Kimen har dannet sig i Æggj emmet (Corpusculum) 

 og Frøet falder af — et Forhold altsaa, som vilde have 

 sit tilsvarende, hvis Bregnens Sporer bleve liggende i Spore- 

 kapslerne og befrugtedes der og inden i sig frembragte 

 den Forkim, som vi nu se som en selvstændig Organisme 

 ude i den fri Natur. Til sidst have vi Blomsterplanterne : 

 den første Generation er bleven i den Grad reduceret, at 

 den endog først danner sig efter Befrugtningen. 



Hvorledes Sæd- og Æggjemmerne reduceres, vil Læ- 

 seren selv let kunne sammenstille sig af det i de forrige 

 Afsnit gjennemgaaede. Det stilkede og langhalsede Æg- 

 gj emme hos Mosserne bliver først siddende og mere kort- 

 halset, saa sænkes det helt ned i Forkimen, og Halsens Celler 

 tage yderligere af i Antal; tilsidst kastes det hele Appa- 

 rat bort paa Centralcellens Cellekrop nær — »Kimblæren«, 

 der frit svæver i Makrosporens (Kimsækkens) indre. 



Hvordan det gaaer med den kjønsløse Generation, 

 behøver jeg næppe nærmere at udvikle. Læseren kjender 

 en Bregne og en Padderokke og har nu ogsaa i 5te Af- 

 snit gjort Bekjendtskab med Vandbregnerne og Ulve- 

 fødderne, han vil ogsaa kjende en Gran og en Fyr, 

 maaske endog en lille Cycadé , han kjender Græs- 

 set, Lilien, Nelden, Kodriveren o. s. v., o. s. v. — ; han 

 vil let kunne fatte Gangen i denne Generations Ud- 

 vikling; den bestaaer i faa Ord deri, at Metamorfosen 

 bliver mere gjennemført; vi kunne ogsaa udtrykke det 

 saaledes, at Arbejdet bliver mere delt, og jo mere ud- 

 viklet Arbejdsdeling , desto større Fuldkommenhed og 

 højere Organisation, i Plante- og Dyreriget som i det 



Fjerde Række. IV. 30 



