om Ormene, som vi kunne tænke os vaagne, medens de 

 bevæge sig, eller omvendt hvilende, naar deres Bevægelser 

 ikke mere bemærkes. Leddyrene vise tydeligere end 

 alle hidtil nævnte Forskj ellen paa Hviletilstand og Be- 

 vægelse. Den første, kan man næsten bestemt paavise, 

 er ensbetydende med Søvn. I Modsætning til de lavere 

 staaende Dyr have næsten alle Leddyr bestemte Tider 

 for Vaagen og for Søvn; medens nogle benytte Dagen 

 til deres Virksomhed, tilbringe andre den hvilende og 

 begynde først deres Virksomhed med Tusmørkets Indtræ- 

 delse. Undtagelser fra denne Regel danne mange i Vandet 

 levende og aandende Leddyr (Krebsdyr), uagtet ogsaa de 

 synes at være bundne til bestemte Tider af Døgnet. Hos 

 de luftaandende Leddyr gaar Søvnen ikke sjelden over 

 til Dvale, der i Almindelighed varer lige saa længe som 

 Kulden, hvoraf den var en Følge. Under en saadan Til- 

 stand er der intet at mærke til Bevidstheden; Dyret er 

 skindødt, rører sig eller bevæger sig ikke, ytrer ingen 

 Følelse for ydre Indflydelser og kommer langsomt til sig 

 selv, lever lidt efter lidt op, som man plejer at sige. 

 Anderledes viser den Tilstand sig for os, som vi kalde 

 Søvn. Et Insekt, som bliver opskræmmet af sin dybeste 

 Ro, behøver vel nogen Tid for, saa at sige, at fatte sig, 

 tumler i Førstningen villieløst frem og tilbage, falder til 

 Jorden uden at bruge sine Vinger, men faar dog snart 

 sin Bevidsthed og Villie igjen og flygter eller forsvarer 

 sig, efter sin Natur. Ingen insektkyndig vil betænke sig 

 paa at erklære den Slags Tilstand for Søvn og Op- 

 vaagning, ingen være i Tvivl, om han skal kalde det, 

 at Dagsommerfuglen flagrer fra Blomst til Blomst i Sol- 

 skin, og at Natsværmeren flyver om ved Mørkets Frem- 

 brud, en vaagen Tilstand. Derved tillægger han ogsaa. 



