hvad enten han vil eller ej, selv Fluen en vis Grad af 

 Bevidsthed, altsaa aandelig Virksomhed. 



Hvirveldyrene ere i Almindelighed enten Dag- eller 

 Natdyr o: de vaage og sove paa bestemte Tider. Dette 

 lader sig, som vi alt have bemærket, ikke paavise for 

 dem alle, men kan antages for meget sandsynligt for 

 alles Vedkommende. At de fleste Fiske ere virksommere 

 om Natten end om Dagen, er en bekjendt Sag; at de 

 ogsaa vise sig virksomme om Dagen, omstøder ikke min 

 nys udtalte Paastand; thi det er slet ikke nødvendigt, 

 at et Dyr for at kaldes Natdyr skal sove hele Dagen 

 bort, og omvendt. 



Med Fiskenes Søvn har det nu rigtignok sin egen 

 Sammenhæng. Et regelmæssigt Dagsliv føre disse Hvirvel- 

 dyr ikke. Det synes, som om de gaa ud paa Rov eller 

 efter Næring, naar der byder sig en gunstig Lejlighed til 

 at erhverve Føden, hvile i Mellemtiderne og æde da 

 paa ny. I Fangenskab har man hos enkelte bemærket, 

 at de til visse Tider støtte Ryggen mod Undersiden af 

 fremstaaende Stene og blive staaende der ubevægelige og 

 tilsyneladende ogsaa bevidstløse i længere Tid; andre, i 

 Særdeleshed de saakaldte Maanefiske (Orthragoriscus), ere 

 gjentagne Gange blevne trufne i Stillinger, der tydede 

 paa en temmelig fast Søvn : mere flydende end svømmende 

 paa Søens Overflade, liggende paa Siden uden at bevæge 

 en Finne, saa ligegyldige imod Yderverdenen, at en for- 

 sigtig roet Baad kunde komme dem saa nær, at en nogen- 

 lunde flink Matros kunde bemægtige sig Dyret; andre f. Ex. 

 alle Bundfiske, saasom Skivefiske, Rødspætter, Rokker osv., 

 eller de, der skjule sig i Dyndet ell^ under Stene, saasom 

 Smerlinger, Kvabbero.fl., hvile, medens de paa denne Maade 

 forholde sig ubevægelige — men om, hvorledes, naar og 



1* 



