12 



det Øjeblik, den gjør den første Bevægelse, men dog 

 bevæger sig saa ubehjælpsomt og søvndrukkent, at det 

 synes, som om dens Bid var sket rent mekanisk, paa en 

 Maade kun som Følge af en gammel indgroet Vane, som 

 om det ikke var andet end enhver anden Muskelbevægelse 

 i det for nyligt oplivede Legeme. Dette synes mig at være 

 Grunden til vore Krybdyrs langsomme Opvaagning og suk- 

 cessive Fremkomst om Foraaret, medens deres under den 

 udtørrende Hede i Tropelandene i Jorden gjemte Slægtninge 

 pludselig vise sig igjen umiddelbart efter den første Regn, 

 som tyder paa Overgang fra Vinter til Foraar. 



Over Fuglenes Søvn lader der sig lettere anstille 

 Iagttagelser end over alle hidtil omtalte Dyrs; Under- 

 søgelsens Resultater ere ogsaa her ulige sikrere. Blandt 

 Fuglene, disse Lysets begunstigede Børn, gives der for- 

 holdsvis faa Natdyr; i flere store Afdelinger kjender man 

 ikke et eneste. Deraf kommer den muntre Livlighed i 

 Skoven om Morgenen og de glade Sangeres Tavshed i 

 den sene Aften. Enhver Fugl har sin bestemte Tid til 

 Hvile og Søvn; men denne Tid er meget forskjellig, og 

 dens Varighed retter sig ej alene efter Aarstiden, men 

 ogsaa efter den Bredegrad, under hvilken denne eller hin 

 Art lever. Mest regelmæssig er den i Landene mellem 

 Vendekredsene. Her vækker det første Gry i Østen Dag- 

 fuglene, det sidste i Vest Natfuglene. I de middelvarme 

 Bælter, i hvilke der gaar en længere Dæmring forud for 

 Morgenrøden, begynder Fuglenes Dagliv endnu før Nat- 

 livet ender, og vedvarer, indtil dette alt er begyndt igjen. 

 I de nordlige kolde Bælter mærkes der slet ikke nogen skarp 

 Forskjel mellem Dag- og Natlivet. I Laplands Skove skogrer 

 Urhanen, kukker Gjøgen, synger Blaahalsen ved Midnat og 

 Sne-Uglen jager omkap med Jagtfalken i Middagstimerne. 



