21 



Modsætningen af det oprindelige vedj vedvarende Ind- 

 flydelse fra Slægt til Slægt. Den samme Jagthund, der, 

 med bevidst Iver følger sin Herre fra Morgen til Aften, 

 der næppe synes at kunne blive træt i Udførelsen af sit,-,,' 

 Kald, der endog glad overvinder nedtrykkende Udmattelsens'^ 

 — ^^ den samme Jagthund benytter udenfor sin Tjeneste 

 ethvert Minut til at sove — til at sove netop paa den 

 Tid, som dens Forfædre betragtede som egnet hertil; 

 og der hører sikkert bestemte, forholdsvis højt udvik- 

 lede aandelige Evner til, for at en saadan tillært Vane 

 kan omdannes til en vedvarende; i det mindste tror jeg, 

 at det neppe vilde lykkes at gjøre en Galago (Halvabe), 

 en Flagermus eller en søvnig Gnaver til et udpræget 

 Dagdyr. Alle disse Dyr mangle, saa at sige, den aande- 

 lige Spændkraft, den fornødne Evne hos Villien til at ud- 

 holde det usædvanlige. De vaagne, naar de forstyrres, 

 og sove snarest mulig ind igjen. 



Udprægede Dag dyr saasom Aber (med Undtagelse af 

 Nataberne), Mangusler (Farao-Rotter), Kænguruer, Egern, 

 Heste, Kameler osv. forlade deres Leje ved Daggry, søge 

 deres Næring i Morgentimerne, hvile i Middagstiden, tage 

 maaske ogsaa en lille Middagssøvn, blive livlige om Efter- 

 middagen og begive sig om Aftenen til det Sted, hvor de 

 sove om Natten. Desuden gives der nogle enkelte, som 

 hverken kunne regnes til de egentlige Natdyr eller til de 

 egentlige Dagdyr, fordi de gaa til deres Dagværk 

 baade før og efter Solens Op- og Nedgang. De sove 

 sandsynligvis flere Gange i Løbet af Dagen, dels i dennes 

 lyse, dels i dennes mørke Timer. Hertil høre navnlig 

 flere Drøvtyggere, Giraffen, Faaret, Geden, Antilopen 

 og andre. 



