32 



Selve Stivelsens Forekomst i Cellerne er det. let at 

 iagttage ad kemisk Vej ; medens Stivelsekornene egentlig 

 ere hvide eller farveløse, blive de nemlig mer eller mindre 

 blaa ved Tilsætning af Jod opløst i Spiritus. Ogsaa ved 

 dette Kjendetegn er. man i Stand til at opdage mange 

 Forfalskninger. 



Inden vi forlade Undersøgelsen af Stivelsekornenes 

 Form, maa vi endnu besvare det Spørgsmaal, som vistnok 

 flere af Læserne have opkastet : Mon ogsaa virkelig 

 Någelis Theori er den rette? Vel er den almindelig 

 antagen og nyere end Schleidens, men det nye er jo ikke 

 altid det bedste, og det var jo dog muligt, at Schleiden, 

 der saa ofte i vigtige botaniske Spørgsmaal har havt Uret, 

 denne Gang havde Ret. Man maa da overveje Grundene 

 for og imod, og det vil da vise sig, at flere Forhold 

 kunne forklares efter Någelis Opfattelse, men ikke efter 

 Schleidens. Vi have jo set, at den første Begyndelse 

 til et Stivelsekorn var en lille fast Kugle. Dersom nu 

 Væxten kun foregik ved Tilsætning af Lag udenom hver- 

 andre, maatte den inderste Del af Stivelsekornet vedblive 

 at bestaa af et fast Parti; det gjør det imidlertid ikke, 

 tvertimod er der altid en blød Kjærne inderst inde. Vi 

 maatte fremdeles kunne finde snart et blødt, snart et fast Lag 

 yderst om Kornene, men yderst finde vi altid et Lag, der er 

 meget fattigt paa Vand, altsaa meget fast. Dannelsen af de 

 sammensatte og navnlig de halvt sammensatte Korn kan 

 ikke forklares efter Schleidens Theori anderledes end ved 

 at antage, at flere oprindelig selvstændige og enkelte Korn 

 lægge sig tæt op til hverandre og senere blive omgivne 

 af Lag, der blive fælles for dem; men de sammensatte 

 Korns Form er altfor konstant for de forskjellige Arters 

 Vedkommende, til at en saadan Forklaring kan tilstedes. 



