51 



og nogle store og lyse Bladgrøntkorn, der vare saa fyldte 

 med Stivelse, at Bladgrøntet kun dannede et tyndt Over- 

 træk over denne. Den 1ste November blev Bedækningen 

 taget af det ene Blad; de Partier af dette, som havde 

 været formørkede, vare nu af en meget lysere Farve end 

 de, der havde været paavirkede af Lyset. Bladgrønt- 

 kornene i de første Partier vare endnu smukt grønne, 

 men den omhyggeligste Undersøgelse viste endnu kun i 

 enkelte Celler en Del Stivelse; i de fleste Celler var 

 denne aldeles forsvunden af Bladgrøntkornene, og disse 

 vare som Følge deraf blevne meget mindre. Den 5te 

 November, altsaa efter 15 Dages Forløb, blev et andet 

 Blad med tildels formørket Bladplade undersøgt. De 

 formørkede Steder vare smudsig grønne og meget lysere 

 end de belyste Steder. Bladgrøntkornene paa de for- 

 mørkede Steder vare dog endnu grønne, men meget 

 mindre end før ; hos de alier fleste fandtes der ikke Spor 

 tilbage af Stivelse. Disse Forsøg godtgjorde altsaa, at 

 Stivelsen i Bladgrøntkornene fuldstændig fors^dnder i Mørke, 

 medens disse selv vedblive at være grønne og friske. Da 

 den sekundære Stivelse, som forekommer i de Dele af 

 Planten, der ikke ere grønne, f. Ex. i Knoller og Frø, 

 ikke opløses i Mørke, laa det nær for Sachs at antage, 

 at Aarsagen til Opløsningen laa i selve Bladgrøntet, og 

 at dette altsaa udøver to hinanden modsatte Virk- 

 somheder, at det nemlig 1) under Indflydelse af stærkt 

 Lys danner Stivelse , og at det 2) i Mørke atter opløser 

 denne. Om Bladgrøntkornene atter kunde danne Stivelse- 

 korn, naar de igjen udsattes for Lys, vidste Sachs 

 endnu ikke; han anstillede derfor yderligere Forsøg, og 

 disse bekræftede fuldkommen hans tidligere hafte For- 

 modning. Det første Forsøg blev anstillet i Vinteren 



