Kometernes Forhold til Meteorsyærmene. 



(Af Stud. mag. J. Dreyer.) 



1 Tidsskriftets tre die Bind af nærværende Række har jeg 

 i en kort Artikel om Kometerne haft Lejlighed til at 

 fremstille det mærkelige Sammenhæng, som de sidste Aar 

 have aabenbaret mellem disse Himmellegemer og de 

 periodiske Stjerneskudfald. Det blev der vist, hvorledes 

 Schiaparelli først erkjendte, at de store Sværme af 

 Meteorer, hvorigjennem Jorden ikke faa Gange i Aarets 

 Løb passerer, bevæge sig i parabolske Baner eller i 

 enkelte Tilfælde i langstrakte Ellipser, og at end^ddere 

 adskillige Sværme have Baner fælles med Kometer. Medens 

 denne Kjendsgjerning endnu for nylig har stadfæstet sig 

 og er hævet over enhver Tvivl, har der derimod i den 

 senere Tid hævet sig vægtige Stemmer mod det Resultat, 

 som heraf almindelig — og da ogsaa i min ovenfor 

 nævnte Artikel — blev udledt: at Kometerne med deres 

 Taagehylstre og Haler ikke vare andet end Sværme af 

 smaa Meteorer. Medens saaledes f. Ex. i Aaret 1871 

 den ansete engelske Fysiker Sir William Thomson 

 ved »British Association« s Møde i Edinburgh udtalte sig i 

 denne Retning*), erklærer Schiaparelli sig i sit endnu 



*) »Schiaparelli ... so discovered and demonstrated that a comet 

 consists of a group of meteoric stones . . . The densest part of 

 the train, when near enough to us, is visible as the head of 

 the comet«. 



