79 



igjennem Vandet kom i Berøring med dem og jog dem af- 

 sted; og der kan vel saa meget mindre være Tvivl om. at 

 dette er den rette Forklaring, som Indsenderen selv tilføjer, 

 at naar Skummet sprøjtede op paa ham, efterlod det paa 

 hans Klæder Draaber eller Smaakugler af et lysende Stof, 

 saa at det saa ud i nogle Øjeblikke, som om han var besat 

 med talrige St, Hansorme; thi dette lysende Stof har uden 

 Tvivl været lysende Smaadyr, være sig nu Noctiluca'er eller 

 andre. Du mer il omtaler det i øvrigt som en mellem sø- 

 farende vel bekjendt Sag, at Hajerne i visse Farvande og i 

 Særdeleshed i det røde Hav „sprede en særegen Lysglands"; 

 men saa længe der ikke er anstillet nærmere Iagttagelser 

 over dette Fænomen , turde det være rimeligere at antage, 

 at det ikke er i deres egne Legemer Hajerne fremkalde 

 denne Lysudvikling. Ret interessant er det, at den gamle 

 Benævnelse paa Hajerne, Selachierne. som allerede fore- 

 kommer hos Aristoteles, afledes af Ordet asXag^ der be- 

 tyder Lys, og de gamle Ichthyologer fra Zoologiens Gjen- 

 fødelsestid, det 16de Aarhundrede (Belon, Rondele t, 

 Salviani), tilskrive derfor, i det de forklare dette Ords 

 Etymologi, ligefrem Hajerne Lysevne. Vi skulle siden se, 

 at der virkelig kj endes én lysende Haj -Art, men den findes 

 ikke i Middelhavet og kan ikke have givet Anledning til 

 Sagnet. 



Der foreligger i Virkeligheden, saa vidt Meddeleren be- 

 kjendt, kun 3 sikre Iagttagelser over lysende Fiske. Den 

 første er anstillet af Fr. D. Bennett, der fra 1833 til 1836 

 led agede en engelsk Hvalfanger paa en Rejse til Sydhavet. 

 DaS Skibet havde passeret Kap Horn og befandt sig vest for 

 Sydamerika — omtrent ud for Chiloé — iagttoges et stærkt 

 Havlys, og en nærmere Undersøgelse viste, at dette skyldtes 

 især to Dyreformer: en Gople (uden Tvivl en Pelagia) og 

 en lille 3 Tommer lang Fisk, en saakaldet „Laksesild''. 

 Denne Fisk havde ligesom de allerfleste Arter af den Gruppe 

 pelagiske Smaafiske (d. v. s. af Smaafiske , der tilhøre det 

 aabne Hav), som benævnes Laksesildene eller Skopelinerne, 

 langs henad Bugen en Del sraaa runde Pletter eller 

 Prikker — B. sammenligner dem med Mærkerne paa Ter- 

 ninger — der ved deres skarpt begrændsede Form og af- 

 vigende Udseende (her sølvhvide, med sort Indfatning) hæve 

 sig tydelig frem mellem Skælbeklædningen; nærmest ved 

 Bugkanten ere de gjerne ordnede i to Rækker, længere fra 

 denne sidde de mere spredt. Saa længe hine Smaafiske vare 

 levende, skinnede disse Pletter som mange smaa Stjerner 



