m 



kyndig Undersøgelse kan tage fejl, ja saa er det bevist, 

 at Skindøden existerer og maa kunne forekomme. 



Naar man i al Almindelighed spørger Lægerne, om 

 de tro paa Skindøden, saa vil den ene svare ja, den 

 anden nej. Grunden hertil er, at der existerer forskjel- 

 lige, meget afvigende Begreber om denne Tilstand. Vi 

 maa derfor lige fra Begyndelsen sondre disse afvigende 

 Begreber skarpt ud fra hinanden, saa at vi bestemt vide, 

 hvad det er, der tales om. Der gives nemlig for det 

 første en Forestilling om Skindøden, der er den almindelig 

 udbredte blandt Publikum, det er den, som vi ovenfor 

 have skildret, og som altsaa nærmest karakteriserer sig 

 ved, at den kan indtræde ved hvilken som helst Døds- 

 maade, altsaa efter alle mulige Sygdomme; at den skin- 

 døde kan henligge med fuld, klar Bevidsthed, eftersom 

 han baade kan sandse, tænke og føle; samt endelig ved, 

 at Skindøden kan være en meget langvarig Tilstand, 

 eftersom den i det mindste i enkelte Tilfælde kan vare 

 flere Dage. Dernæst existerer der et andet Begreb om 

 Skindøden, nemlig Lægernes; men dette er saa afvigende 

 fra det forrige, som vel muligt: vor Skindød kan kur 

 indtræde efter en vis bestemt og sjeldent forekommende 

 Dødsmaade, den er ikke ledsaget af Spor af Bevidsthed, 

 og endelig er den ganske kortvarig, idet den i det over- 

 vejende Flertal af Tilfælde kun kan vare nogle Minutter, 

 aldrig nogen lang Tid. Disse to Begreber om Skindøder 

 — Publikums og Lægernes — ere altsaa grundforskj el- 

 lige og bør bestemt holdes ud fra hinanden. For al 

 kiinne dette bliver det imidlertid nødvendigt, at vi be- 

 tegne disse to Tilstande med forskjellige Navne, og jeg 

 vil da foreslaa, at vi i Resten af denne Afhandling sta- 

 dig bruge Navnet Skindød for dermed at betegne Publi 



