89 



kums Opfattelse, medens vi bruge Navnet Asfyksi om 

 Lægernes. Denne Benævnelse, der i det videnskabelige 

 Sprog betyder en Kvælningstilstand, er ganske vist et 

 stygt, fremmed Ord, men jeg kjender intet andet, som 

 vi her kunne benytte, og vi maa derfor foreløbig finde os 

 deri. Vi skulle saa behandle hvert af disse Begreber 

 — Skindøden og Asfyksien — for sig og lidt nærmere 

 undersøge deres Forhold. 



Gaa vi nu først over til Begrebet Skindød i dets 

 populære Forstand, saa ville vi strax undersøge, hvorpaa 

 man da støtter denne Forestilling, hvilke Beviser Publi- 

 kum altsaa har for alle disse gyselige Fortællinger, der 

 idelig dukke op paa ny. For det første støtter man sig 

 til Beretninger, der ere hentede fra den gamle lægeviden- 

 skabelige Litteratur. Det er ganske rigtigt, i en Mængde 

 gamle Forfatteres Skrifter fortælles der Tilfælde af Skin- 

 død; men hvad følger saa deraf: ikke det allermindste! 

 Det er meget muligt, at der gives andre Videnskaber, 

 derom har jeg ingen Erfaring, i hvilke et Spørgsmaal 

 anses for bevist, naar man kan paavise, at det staar for- 

 talt i Bøger, skrevne for flere Aarhundreder siden; men 

 jeg maa paa det bestemteste hævde, at dette ingenlunde 

 er Tilfældet i Naturvidenskaben, altsaa heller ikke i 

 Medicinen. Vi Læger kaste ikke Vrag paa de gamle 

 Forfattere, vi erkjende, at man kan lære meget af gamle 

 Bøger, naar de læses med Skjønsomhed og Forstand, 

 men vi vide af Erfaring, at mange af disse ældre Værker 

 vrimle af Fejltagelser, Misforstaaelser og ligefrem falske 

 Beretninger. Naar vi derfor støde paa en eller anden 

 utrolig Fortælling, saa tage vi den ingenlunde for gode 

 Varer og endnu mindre for et Bevis, men undersøge den 

 om muligt nærmere; den kan da ofte vise sig at være en 



