106 



gjøre mig den Indvending: den døde bliver jo kun lig- 

 gende 6 Timer paa Stuen, saa flyttes han bort til Lig- 

 huset og bliver obduceret, her er der ingen Vidner 

 tilstede, det kunde godt tænkes, at Skindøden først op- 

 dages senere og da skjules af Lægerne. Det er ganske 

 rigtigt, ved Obduktionen maa det endelig afgjøres, om 

 Legemet er levende eller dødt; lad os da tænke os denne 

 hele Situation, den er ganske vist uhyggelig og lidet til- 

 talende, men det er nødvendigt, at vi ikke blive staaende 

 paa Halvvejen, men at Læseren bliver overbevist om, at 

 Hospitalet lige saa lidt her er istand til at liste sig fra 

 sine skindøde. Liget bringes altsaa ind paa Sektions- 

 stuen; de første Snit maa nødvendigvis overbevise Læ- 

 gerne om, at det er et skindødt, levende Menneske, som 

 de have for sig; hvad skulle de nu gribe til? Et af to 

 maa de gjøre, enten maa de standse Obduktionen, for- 

 binde den skindøde og lade ham bære tilbage til Syge- 

 stuerne til videre Behandling, eller ogsaa maa de ganske 

 rolig fortsætte Obduktionen, som om der slet intet var i 

 Vejen; en tredie Udvej gives der ikke. Lader os da 

 nærmere betragte den første Fremgangsmaade , man 

 standser altsaa Obduktionen, syr Hudsaaret sammen, 

 forbinder det, lader Portorerne bære det stakkels Men- 

 neske tilbage til en af Sygestuerne, hvor man maa be- 

 handle ham videre for mulig at helbrede ham. Man 

 maa sende Bud til Kontoret og Familien om, at den 

 afdøde, som man rigtig nok havde begyndt at skjære op, 

 endnu er i Live og mulig kan komme sig, alle For- 

 beredelser til Begravelsen, som allerede tildels ere trufne, 

 maa foreløbig standses. Det bliver jo aabenbart værre 

 og værre; hvilken almindelig Storm vilde der ikke rejse 

 sig mod det ulykkelige Hospital, der havde gjort sig 



