110 



ikke er lykkedes at paavise et eneste utvivlsomt, sikkert 

 Tilfælde af denne Art. 



Det hele Spørgsmaal kan imidlertid endnu ses fra 

 et ganske andet Synspunkt; man kan nemlig undersøge, 

 om den skindøde Tilstand staar i Overensstemmelse med 

 Lægernes Kundskaber om den menneskelige Organismes 

 Livsytringer. 



Naar man skal fastholde Grænsen mellem Liv og 

 Død, saa maa man først undersøge, om der gives sikre 

 og paalidelige Tegn, der med Bestemthed kunne afgjøre, 

 om Livet endnu bestaar, eller om det er ophørt; det vil 

 sige, vi maa undersøge, hvilke Tegnene paa Liv og Død 

 ere. Tage vi nu den første af disse Opgaver, nemlig 

 Livstegnene, saa vide vi jo alle, at det dyriske Liv 

 betinges af en stadig, uafbrudt Omsætning og Fornyelse. 

 Organismen maa stedse optage nye Stoffer og forarbejde 

 dem til en saadan Form, at de kunne tjene til Livets 

 Tarv og Vedligeholdelse, men samtidig maa de gamle, 

 forbrugte Stoffer udskilles og fjernes. Legemet maa alt- 

 saa, hvis Livet skal vedligeholdes og udvikles, ernséres 

 og ligesom forynges under et uafbrudt Stofskifte. For 

 at dette imidlertid kan ske, maa der i Organismen fore- 

 gaa en hel Række kemiske Omsætninger og Forandringer, 

 og disse forskjellige Livsytringer ere altsaa Betingelserne 

 for, at Livet kan bestaa; men heraf følger ogsaa, at det er 

 blandt disse Livsytringer vi maa søge Tegnene paa Li- 

 vets Bestaaen eller Ophør. Man vil imidlertid snart se, 

 at ikke enhver Livsytring er lige paalidelig, thi flere af 

 disse ere ganske vist aldeles nødvendige, men behøve dog 

 ikke stadig at være tilstede. Kunde man derimod finde en 

 Livsytring, som foregaar uafbrudt, som aldrig kan afbrydes 

 end ikke for en ganske kort Tid, og med Hensyn til hvilken 



