128 



flere Timer og efter alle Kunstens Regler. Selv om disse 

 vise sig frugtesløse, saa bør man dog for at have gjort 

 sin Pligt til det yderste vente med at afgive en bestemt 

 Dom, indtil sikre Dødstegn inden kort Tid indtræde. Af- 

 venter man disse, saa vil i ethvert Tilfælde Spørgsmaalet 

 kunne af gj øres med Sikkerhed. I vore Dage er det i 

 Virkeligheden let, selv for den ubemidlede, selv i de 

 mindst befolkede Egne, der ellers i denne Henseende ere 

 henviste til Lovens Ligsynsmænd, at hente Lægen, hvis 

 man selv eller den afdøde har næret Frygt for Skin- 

 døden, eller hvis Livet er endt paa en pludselig uventet 

 Maade. 



Der staar endnu tilbage ganske kort at omtale Døds- 

 tegnene, blot for at vise, at flere af disse ere fuld- 

 stændig paalidelige, medens ganske vist endel ere usikre 

 og vel egentlig kun regnes med dertil af gammel Vane. 

 Strax efter Døden indtræder over hele Ligets Yderflade 

 en stærk askegraa Bleghed paa Grund af, at hele Kreds- 

 løbet ophører og Huden derfor bliver næsten ganske 

 blodtom. Denne Bleghed er meget karakteristisk, men 

 den er ikke sikker; allerede under Dødskampen, ja selv 

 tidligere, kunne Ansigt og Hænder hos meget svage syge 

 allerede være fuldt saa blege som paa et Lig. Et andet 

 Dødstegn er Kulden, der meget hurtig indfinder sig, og 

 som kan føles paa hele Overfladen, men dog især paa 

 Ligets fremstaaende Yderpunkter f. Ex. Næsen, Fødder 

 o. s. V. , men dette Tegn er upaalideligt ligesom det først 

 nævnte. De saakaldte Dødspletter opstaa ved, at Blodet 

 i de større Aarer synker efter Tyngdens Love til de 

 nederst liggende Dele af Huden, i Reglen altsaa til Ryg- 

 fladen, og her frembringer store, ensformig udbredte, 

 røde eller blaarøde Pletter. Paa Hospitalet har jeg 



