140 



Forsøg; 25 Timer efter vare de endnu lige saa livlige 

 og raske, som da de kom deri. Det var jo ikke muligt 

 for dem at komme umiddelbart til Luften, men de svøm- 

 mede saa højt oppe i Vandet, som de kunde for Nettet, 

 hvilket er let at forklare af den ringe Vandmængde og 

 den høje Varme. Senere gjentoges det samme Forsøg 

 med nogle Karpefiske og med 3 Smerlinger (Platacan- 

 thus) ; de først nævnte stode sig, men de sidst nævnte døde 

 efter otte Timers Forløb. Aarsagen til, at disse først 

 døde saa sent, ligger vel deri, at den Art, hvormed 

 Forsøget anstilledes (P. agrensis), besidder en Luftbeholder 

 i de første Ryghvirvler. 



4) Tre Ophicephaler bleve lagte i fugtigt Græs i et 

 Lerkar. Efter tre Timers Forløb (dobbelt saa lang Tid 

 som der behøvedes til at drukne dem, der vare afspær- 

 rede i selve Vandet) vare de endnu alle tre livlige og 1- 

 bedste Velbefindende. 



5) Hovedet paa en af disse Fiske blev beviklet saa 

 tæt og fast, at den ikke formaaede at bevæge Gjælle- 

 laagene, hvorpaa den blev sat i et Kar med Vand. 

 Efter fire og tyve Timers Forløb var den endnu fuldstændig- 

 livlig. Fisken havde i dette Tilfælde altsaa udelukkende levet 

 ved Indaanding fra Atmosfæren uden at benytte Gjællerne. 



6) En paa samme Maade indsvøbt Mallefisk (Ma- 

 crones tengara) levede rigtignok i fire og tredive Minutter; 

 men herved maa bemærkes, at en fuldstændig tæt Til- 

 lukning af Gjællelaagene ikke lod sig udføre paa Grund 

 af den takkede Brystfinnepig, der sidder under dem. 



7) En Ophicephal blev Kl. 9, 55 Minutter om For- 

 middagen lagt i et tørt Klæde uden nogen som helst Fug- 

 tighed ved en Varmegrad af 24^ C; den levede indtil 

 Kl. 1, 20 Minutter om Eftermiddagen, idet den af og til 



