141 



aabnede Maanden og tog Luft ind. Kl. 12, 15 Minutter 

 krøb den hen over Bordet, men faldt ned paa Gulvet, 

 hvor den havde flyttet sig nogle Fod, førend det bemær- 

 kedes. Formodentlig fremskyndede Faldet dens Død, men 

 den levede dog aldeles uden Fugtighed i 3 Timer og 25 

 Minutter. Efter at den havde været 7 Timer ude af Vandet, 

 blev den aabnet; Hjertet slog da endnu*), uagtet Legemet 

 var saa haardt og stift som et Stykke Træ af den af- 

 sondrede og størknede Slim. — En anden Art, der var 

 indsvøbt i et tørt Klæde og lagt i et lukket Skab, levede 

 der i sexten Timer. 



8) En Del af disse Fiske blev hensat i en Bøtte 

 med ganske lidt Vand og rigeligt Græs, men uden nogen 

 som helst anden Føde; de vare alligevel efter tre Ugers 

 Forløb fuldstændig livlige og raske. Da Dr. Day 

 ønskede at samle noget af den i disse Fiskes Luftrum 

 (over Gjællehulerne) værende Luft, blev en af dem holdt 

 under Vand, og al Luften trykket ud af den. Hver 

 Gang dette var sket, steg Fisken strax op til Over- 

 fladen for at indtage en ny Beholdning Luft, som saa 

 kunde paavises i de kort i Forvejen tømte Luftrum. Medens 

 disse Fiske tage Føde til sig, afgives der næsten altid 

 smaa Luftblærer gjennem Munden fra disse Luftbe- 

 holdere, hver Gang de sluge, og de gaa da strax til 

 Vejrs for at forsyne sig paa ny. 



Blandt Naturforskerne hersker der nogen Menings- 

 forskjel med Hensyn til de anatomiske Ejendommelig- 

 heder, der gjøre det muligt for disse og beslægtede Arter 

 at leve en forholdsvis lang Tid ude af Vandet. Cuvier 

 mente , at deres over Gjællehulerne liggende og i 



*) Det bør erindres, at det udtagne Hjerte af mange koldb]odig& 

 Hvirveldyr kan vedblive at slaa i Tinaer og Dage, 



