144 



føres, som forgjæves fra Hjertet er ledet gjennem Gjælle- 

 buerne og de rudimentære Gjæller. Sækkene virke saa- 

 ledes som Lunger*), og det Blod, der gaar igjennem 

 deres Kar, bliver fra venøst eller halvvenøst forvandlet 

 til arterielt. Endskjønt nu Blodkarsystemet er saaledes 

 indrettet, at Halvdelen af det fra Hjertet kommende 

 Blod bliver ledet til Pulsaarestammen uden at være 

 paavirket af Luften , have Fiskene dog ingenlunde det 

 dovne og søvnige Temperament, som man har tilskrevet 

 den. De ligge ved Kanterne af Dammene i Græsset, 

 og de indfødte fange dem ved at kaste Kurve over dem, 

 naar de kunne komme dem nær nok; men de ere meget 

 livlige i deres Bevægelser, og der skal en skarp Jagt 

 til, førend det lykkes. 



Forskjellige ostindiske Ferskvandfiskes berømte Sejg- 

 livethed beror, mener Dr. Day, paa denne deres Evne 

 til at aande atmosfærisk Luft. I Ostindien er Flertallet 

 af de i ferskt Vand levende Pigfinnefiske »blandede Aande- 

 dragere«; ligeledes mange Maller og nogle Smerling- 

 Former. Denne Indretning af iVandedrættet synes at 

 være en vis Foranstaltning af Naturen, hvorved det 

 bliver muligt for Fisken i regnløse Aarstider at vandre 

 fra Dam til Dam for at opsøge Vand, der endnu inde- 

 holder Næring for den. Ved Forsøg med Klatreaborrer 

 i Cochinchina viste det sig, at de formaaede at leve 

 uden Fugtighed i fireogtyve Timer og derover, og i 



*) Lignende »Gjællehulelunger« har en ostindisk Mallefisk (Sacco- 

 branchus fossills); en anden i Nilen (Heterobranchus 

 anguillaris) har buskede Udvæxter fra Gjællebuerne, der uden 

 Tvivl ogsaa ere Hjælperedskaber ved Aandedrættet. Imidlertid 

 er det' neppe saa vist, at »Gjællehulelungerne« skulle optage 

 Luft; efter Hyrtis Mening optage de Vand. (R. x) 



