152 



af Fiskedamme, hvor de saaledes tilbringe mange Maa- 

 neder uden at tage Føde. Y ar re 11 beretter, at Tungerne 

 gaa op i Arunfloden næsten lige til Arundel og opholde 

 sig der hele Aaret, idet de grave sig ned i Sandet i de 

 kolde Maaneder. 



Vi ville endnu sige et Par Ord om den oftere 

 nævnte Klatreaborres formentlige Klatreevne. For- 

 tjener denne Fisk i Virkeligheden sit Navn, »den opad^ 

 stigenden (Anabas) og »den klatrende« (scandens)? 

 De ældste Efterretninger om slige Klatrelyster hos Fiske 

 skylde vi muhamedanske rejsende , som i det niende 

 Aarhundrede gjennemrejste Ostindien , og hvis Rejse- 

 beretning er bleven oversat paa Fransk af Reynaud. 

 De omtale en Havfisk (Brakvandsfisk maaske?), som 

 forlader Vandet og klatrer op paa Kokospalmen for at 

 drikke dens Saft (!). Næsten tusinde Aar senere (1791) 

 underrettede vor Landsmand Lieutenant Daldorf Sir 

 Joseph Banks om, at han havde set en slig Fisk 

 paa Stammen af en Palme, fem Fod fra Roden, og 

 beskriver omstændelig, hvorledes den bar sig ad med 

 at klatre videre op ad Stammen. En Stadfæstelse paa 

 disse Beretninger afgiver det tamuliske Navn paa denne 

 Fisk »Pannieri« , der betyder: »en, der klatrer op 

 ad en Palme«; og paa Malab ar - Kysten og andre 

 Steder tro de indfødte bestemt paa disse Fiskes Klatre- 

 evne. Layard spurgte nogle Fiskere, hvorfor deres 

 Indhegninger til at fange Fisk i vare lukkede med 

 et Net for oven, og fik til Svar, at ellers vilde nogle af 

 Fiskene klatre op ad Risene og slippe bort; det var 

 dog maaske de smaa klatrende Kutlinger (Boleoph- 

 thalmus), paa hvilke der her blev tænkt. Vist er 

 det, at hverken Anabas eller Ophicephaler blive i et 



