157 



finder man, som ovenfor anført, den egentlige Kokong, 

 en tyndvægget Kapsel, der er dannet — ikke af Blade, 

 som man en Gang antog — men af størknet Overhudsslim, 

 rund i den ene Ende, lukket i den anden lidt spidsere 

 med ligesom et hvælvet Laag med en lille Aabning som 

 et Knappenaalsstik i Midten. Op mod denne Aabning 

 ligger Dyrets Mund, og det er derfor rimeligt, at Aande- 

 drættet under Dvalelivet holdes vedlige gjennem denne 

 fine Aabning. Rører man ved en Kokong med en levende 

 Lungefisk i, udstøder den et lydeligt Skrig; i Kokong'en 

 ligger den sammenrullet, med Halespidsen op over Ho- 

 vedet, dog saaledes, at Munden er fri. Duméril iagttog 

 i. Paris to Lungefiske, der vare sendte dertil i deres 

 Svøb, og satte dem i Frihed i et Akvarium ved en 

 langsom Opblødning af Svøbet; en Maaned efter at dette 

 var sket, viste der sig Tegn til, at det Øjeblik var 

 kommet, da de i den bløde Jord paa Bunden af Akvariet 

 skulde søge det Skjul, som under naturlige Forhold er en 

 Livsbetingelse for dem i den tørre Tid; deres Rastløshed, 

 stærke Slim af s ondring og de Forsøg paa Flugt, som de gjorde, 

 viste, at de følte en uimodstaaelig Trang til at opsøge et 

 andet Medium end det, hvorved de hidtil havde befundet sig 

 vel. D. søgte da at bringe dem under Livsvilkaar, der 

 lignede dem, hvorunder de befinde sig, naar Bunden af 

 de Vande, hvori de leve, er lagt tør og begynder at 



gedde« uden Bugflnner, Gatfinne eller Haleflnne — der, oaar 

 Vandet synker, bliver tilbage i de tidligere oversvømmede Enges 

 Dynd i Huller af 6 — 7 Alens Dybde uden Vand; ogsaa hos den 

 træder den celleløse blodrige Svømmeblære i Tørtiden eller Dvale- 

 tiden i Lungens Sted. Ogsaa visse Fiskepadder (Åalepadden: 

 Amphiuma, og Siren: Siren lacertina) leve fortrinsvis i Dynd 

 og udgraves, naar Grøfterne i Syd-Karolinas Rismarker blive 

 rensede. 



