165 



Farvefordelingen kan forklares ved denne Spredning af 

 Lyset i lodret Retning.« 



»Hvorledes og hvornaar har nu denne Anomali ud- 

 viklet sig?« 



»Indtil Aaret 1830 er alt normalt. I 1831 mærker 

 man for første Gang en Forandring i Koloriten, en For- 

 andring, der giver T's. Arbejder en ganske ejendommelig 

 Farvetone, som man ikke finder hos nogen anden Maler. 

 Optisk set frembringes den ved et stærkere Lys, der 

 falder over de lyseste Partier i Landskabet og danner 

 en blaalig Taage, som stikker alt for meget af mod Om- 

 givelserne, '^ der ligge i Skygge. Fra 1833 breder dette 

 Lys sig mere og mere i lodret Retning; det tiltager 

 stadig med Aarene, og medens man i Begyndelsen kun 

 bliver opmærksom derpaa ved en meget nøjagtig Under- 

 søgelse, træde disse regelmæssige lodrette Linier efter 

 Aaret 1839 saa tydelig frem , at de maa falde enhver i 

 Øjnene. Dette tiltager i de følgende Aar saa stærkt, 

 at det, naar man betrager Malerierne tæt ved, næsten ser 

 ud, som om de vare ødelagte med Forsæt, derved at 

 man havde fejet op og ned ad dem med en Pensel, 

 inden de bleve tørre, og først naar man kommer temme- 

 lig langt bort fra dem, er det muligt at faa Mening og 

 Sammenhæng i Kompositionen og forstaa, hvad de skulle 

 forestille. I sine sidste Leveaar forcerede han sin Ma- 

 nér til en saadan Yderlighed , at det nu næppe er 

 muligt at faa fat paa, hvad det er, han har villet frem- 

 stille.« 



»Det er den almindelige Mening, at T. tilegnede sig 

 en ejendommelig »Manér« , som han mere og mere en- 

 sidig gjennemførte, og at hans sidste Arbejder maa til- 

 skrives en omtaaget Opfattelsesevne. Jeg er overbevist 



