182 



ledes ved Fotografering vise sig sort, en med gulgrønt 

 og violet belyst Flade derimod meget lys. Belyser man 

 farvede Legemer med saadant forskjellig sammensat hvidt 

 Lys, ville de vise sig ganske forskjellig farvede og be- 

 lyste, eftersom man vælger den ene eller den anden 

 Slags hvide Lys. Lader man Lyset spredes i et Prisme, 

 eller betragtes det gjennem et farvet Glas, vil Forskj ellen 

 ligeledes strax vise sig. 



Det ejendommelige ved vor Opfattelse af forskj ellige 

 Farver bliver klarere ved Sammenligning med den Maade, 

 hvorpaa vi opfatte Tonerne. Ogsaa disse fremkaldes 

 ved Bølgebevægelse, der er hurtigere, naar Tonen er 

 høj, end naar den er lav; men her kunne vi ikke fore- 

 tage en Forening af to forskjellige Toner til én mellem- 

 liggende, f. Ex. af g og h til a. Var Forholdet det 

 samme som ved Lyset, maatte vi kunne sammensætte en 

 hvilken som helst Akkord af 3 Toner, en høj, en dyb 

 og en mellemliggende , idet man kun behøvede at for- 

 andre Styrken af disse 3 Toner, og al Musik kunde 

 frembringes ved disse 3 Toner, medens Forholdet i Virke- 

 ligheden er det, at én Akkord for det øvede Øre aldrig 

 lyder som en anden, saa at Musikeren strax kjender, af 

 hvilke enkelte Toner den er sammensat, en Analyse, som 

 for Farvernes vedkommende kun kan foretages ved Hjælp 

 af et Prisme, men ikke skjønnes umiddelbart. 



Medens det normale Øje adskiller 3 elementære 

 Farveindtryk, gives der Øjne, der kun ere modtagelige 

 for to saadanne forskjellige Farveiudtryk. Saadanne Øjne 

 kaldes farveblinde , fordi de forvexle nogle Farver, som 

 for et normalt Øje tage sig meget forskjellige ud, medens 

 de lige saa skarpt — ikke sjældent endog skarpere -- 

 kunne adskille andre Farver fra hinanden. — Hyppigst 



