191 



af en gul Linse. For mig have saadanne Malerier en 

 saa karakteristisk Tone, at jeg med Lethed vil kunne 

 udpege dem, naar jeg besøger en Malerisamling.« 



»Som et slaaende Bevis skal jeg nævne Mulready, 

 en af de bekjendteste engelske Genremalere. Det er en 

 bekjendt Sag, at han paa sine gamle Dage malede med 

 alt for violette Farver. En omhyggelig Undersøgelse 

 viser, at den særegne Farvetone i hans senere Malerier 

 er fremkaldt ved et Overskud af blaat. Saaledes ere 

 f. Ex. Skyggerne paa hans Kjødfarve malede med rent 

 ultramarinblaat ; de blaa Draperier ere malede aldeles 

 unaturlig blaa, de røde Farver blive naturligvis violette. 

 Dersom De nu ville betragte disse Malerier gjennem et 

 gult Glas, forsvinde alle Fejlene: det, der før tog sig 

 galt og stødende ud, er rettet; Figurernes violette Far- 

 ver antage et naturligt rødt Skjær , de blaa Skyg- 

 ger blive graa, Draperiets falske og skrigende blaa 

 Farve bliver dæmpet. For fuldstændig at rette Fejlene 

 maa man ikke tage Glas af en stærk guldgul Farve, men 

 af en mat, bleg Sherry-Farve. Man maa tage stærkere 

 og stærkere farvede Glas efter Malerens mere og mere 

 fremrykkede Alder, for at de kunne svare til Linsens 

 Farve. Det bedste Bevis paa, at Iagttagelsen er korrekt, 

 er det, at det gule Glas ikke blot paavirker de blaa 

 Farver i Mulreadys Billeder, men at det ogsaa gj en- 

 giver alle de andre Farver deres naturtro Skjær. For 

 at gjøre Beviset fuldstændigt maatte man kunne bevise, 

 at vi ved Hjælp af et gult Glas se Mulreadys Bil- 

 leder saaledes, som de tage sig ud for ham selv med 

 blotte Øjne, — og vi ere i Stand til at føre dette Bevis.« 



»Sagen er den, at Mulready har malet det samme 

 Æmne to Gange, første Gang 1838 i sit 50de Aar, da 



