210 



Fasthed kan ikke lægge nogen Hindring i Vejen for en 

 saadan Antagelse, thi den allerede berørte Forekomst af 

 Afarter beviser, at den i Virkeligheden kan gjennem- 

 brydes. Derfor maa Afarternes Dannelse, som stadig 

 foregaar for vore Øjne og er tilgængelig for den nøjag- 

 tigste Undersøgelse, ogsaa give os Nøglen til Forstaaelsen 

 af Arternes Oprindelse, og den Fremgangsmaade at an- 

 vende de i en mindre Kreds vundne Resultater paa de 

 større Kredse, synes at være fuldstændig berettiget, da der 

 i Virkeligheden ikke kan drages skarpe Grænser mellem 

 Afarter, Underarter (Racer) og egentlige Arter. Jeg maa 

 dog paa Grund af den her fornødne Korthed afstaa fra at 

 gaa videre ind paa denne i den nyere Videnskab meget 

 bearbejdede og saa ofte omtalte Gjenstand for at rykke 

 nærmere ind paa Hovedgjenstanden for min Betragtning, 

 Spørgsmaalet om Udviklingen af den organiske 

 Natur i det hele. Hvilke Kjendsgjerninger kunne vel 

 lægges til Grund for Opfattelsen af den organiske Natur 

 som en sammenhængende Udviklingshistorie? 



1. I første Række stiller jeg Resultaterne af den 

 sammenlignende morfologiske Undersøgelse, først og 

 fremmest for Arternes, men, i det vi stige op fra disse, 

 ogsaa for de højere systematiske Afdelingers Vedkom- 

 mende. Jo fuldstændigere man lærer Arterne i en given 

 Slægt at kjende, desto mere maa man undre sig over at 

 finde næsten alle tænkelige Modifikationer af en fælles 

 Typus fremstillede i de adskillende Kjendetegn, idet de 

 snart sænke sig trinvis i en bestemt Retning, snart di- 

 vergerende fremstille de modsatte Muligheder, undertiden 

 uden kjendelig at staa i Forhold til de ydre Livsbetin- 

 gelser, men ogsaa ofte med en tydelig Tillempning efter 

 disse, som naar der f. Ex. forekommer Land- og Vand- 



