213 



kreds. De Tilfælde, at en Planteart forekommer paa 

 vidt fra hverandre adskilte Voxekredse, ere Undtagelser, 

 som forklares dels ved Bortførelse (ved Vinden, Havstrøm- 

 ninger, Dyrevandringer, især foretagne af Fugle og i senere 

 Tider af Mennesket), dels ved Sønderrivninger af den op- 

 rindelige Udbredelseskreds, som ere Følger af geologiske 

 Omvæltninger. Denne Opfattelse lader sig ogsaa udvide 

 til Slægternes og Familiernes Udbredelse, kun er Paa- 

 visningen her vanskeligere, da Slægternes og Familiernes 

 Tilværelse for det meste naar tilbage til tidligere Epoker 

 af Forverdenen end de enkelte nu bestaaende Arters, og 

 da tilmed Udbredelseskredsen her maa værB større, faa de 

 geologiske Omvæltninger større Indflydelse. Ikke desto 

 mindre gives der et meget stort Antal Slægter, som ere 

 endemiske d. e. indskrænkede til et eneste Vegetations- 

 omraade, og intetsteds er deres Antal større end i det 

 af Havet omsluttede Australiens Flora og det ikke mindre 

 skarpt begrænsede Kapland, hvilket sidste Lands Flora 

 efter Grisebach 's Tælling besidder over 400 endemiske 

 Slægter. For endnu at anføre nogle ret bekjendte Exempler 

 vil jeg erindre om de som Sirplanter yndede Fuchsier, 

 Kupheer, Petunier og Tropæoler, allesammen artrige 

 Slægter, som udelukkende have deres Hjem i den nye 

 Verden, hvor de naa fra Sydamerika indtil ind i det 

 varmere Nordamerika; fremdeles om Kinatræerne, som i 

 talrige Arter følge Andeskjæden igjennem Sydamerika. 

 Som bekjendte Familier, der afgjort have en til en en- 

 kelt Del af Jorden indskrænket geografisk Udbredelse, 

 nævner jeg Kakteerne og Agaverne, der fra Centralame- 

 rika udbrede sig til Syd- og Nordamerika og have deres 

 rigeste Udvikling i Mexiko. Naar nogle Arter af disse 

 to Familier nu ogsaa træffes i den gamle Verden og her 



