226 



mest fjærnede Dele til én Tingenes store Orden, den Lov, 

 hvorefter Livet ligesom hæves op fra sin Rod for at ud- 

 folde sine Gavers rigeste Mangfoldighed og samtidig at 

 føres til ét Maal for samme. 



Anerkjendelsen af Udviklingshistoriens omfattende Be- 

 tydning er ikke ny; Ok en har for mere end 60Aar siden 

 givet den et Udtryk derved, at han erklærede »Naturfi- 

 losofi« og »Naturens Udviklingshistorie« for ensbetydende. 

 Men den fantastiske Udførelse, som han gav denne Grund- 

 tanke i sin Naturfilosofi, hvori han paa en aldeles utrolig 

 Maade tilsidesatte Erfaringen for Spekulationen, kan næppe 

 regnes til Grundstenene for et virkeligt Fremskridt paa 

 dette Omraade. Ihvorvel det ikke er mig muligt at gaa 

 nærmere ind paa den historiske Oprindelse til den saa- 

 kaldte Udviklingstheori, saa kan jeg dog umulig afslutte 

 min Betragtning over denne Gjenstand uden at mindes 

 Charles Darwins Arbejder, som nu i Løbet af 12 Aar 

 have fremkaldt den voldsomste Bevægelse i Videnskaben. 

 Medens de tidligere Forsøg paa at forklare Arternes Op- 

 rindelse ved en Transmutation (Omformning) og en na- 

 turlig Afstamning, navnlig Lam ar eks (i hans »Zoologie 

 philosophique« 1809), kun tiltrak sig liden Opmærksomhed 

 paa den Tid, da de fremkom, og det overhovedet kun var 

 med en vis Tilbageholdenhed, at man fremsatte sine An- 

 skuelser over dette Æmne, der syntes at være tildækket 

 med en tæt Slør og at være utilgængeligt for den umiddel- 

 bare Iagttagelse, brød den Darwin ske Theori pludselig 

 Banen for en almindelig Drøftelse af Arternes Oprin- 

 delse. Den nye Lære tiltrak sig almindelig Opmærk- 

 somhed ved den Rigdom paa Kjendsgjerninger, hvortil 

 den knyttede sig, ved de mangesidige Synspunkter, som 

 den aabnede, ved det overraskende og kjække, som frem- 



