230 



opstaa ; Arvtagningen, hvorved disse kunne vedligeholde 

 sig; Kampen for Livet, hvorved de tilfældig nyttige 

 Afændringer foretrækkes og i Generationernes Løb videre 

 udpræges og fæstnes derved, at Afændring og Arvtag'ning 

 faa en bestemt Retning ved at udelukke de mindre nyt- 

 tige Former. Dette betegnes med Navnet »det naturlige 

 Avlsvalg«. Variabilitet og Arvtagen betragtes saaledes 

 som hensynsløst virkende Aarsager, ligesom Naturkræfter, 

 hvis Virkning reguleres og gjøres nyttig ved Kampen for 

 Livet. »Ud af Naturens Krig, af Hunger og Død faas 

 som umiddelbar Følge den højeste Gjenstand, som vi ere 

 istand til at begribe, nemlig Dannelsen af de højest 

 staaende Dyr« og, som man kan tilføje i Darwinsk 

 Aand, af Mennesket. Men disse Skabninger, som 

 Darwin paa det anførte Sted betegner som de højest 

 staaende, ere kun dette, for saa vidt som de ere bedre 

 indrettede til at bestaa Kampen for Livet, idet de i en 

 fuldkomnere Grad ere tilpassede for de ydre Forhold. 

 Ud herover har det højere og lavere, det fuldkomnere 

 og det mere ufuldkomne ingen Betydning for Darwin, 

 da han udtrykkelig bortviser Tanken om en fremskridende 

 Udvikling i Naturen, om et ved indre Love betinget 

 Fremskridt og planmæssig Fuldkommengjørelse af Orga- 

 nisationen som noget, der er fremmed for hans Theori. 

 Naar imidlertid de organiske Formers vedvarende Om- 

 dannelse og den dermed sammenhængende Oprindelse af 

 nye Arter, saaledes som Darwin antager, ene og alene 

 er en af ydre Aarsager betinget Proces, saa maa fremfor 

 alt ogsaa Variabiliteten, den første og vigtigste Faktor 

 ved denne Proces, være betinget ved ydre Aarsager. Der 

 maa fremdeles i de ydre Forholds Virkninger udtale sig 

 en tydelig Afhængighed af Aarsagerne, d. e. de maa have 



