231 



en passiv Tillempning af Organisationen efter de ydre 

 P^rhold til Følge. Darwin, som har den rigeste Er- 

 faring paa dette Omraade, gjør selv opmærksom paa de 

 Vanskeligheder, som rejse sig mod en saadan Antagelse, 

 og søger at fjærne dem ved dristige Hypotheser; Håckel, 

 som er mindre betænkelig, fører Variabiliteten tilbage til 

 Tilpasningen. Men intet er mere uholdbart end denne 

 Forklaring af Arternes Varieren, som Nageli grundig 

 og træffende har vist: »Dannelsen af Afarter og Racer 

 er ikke en Følge af og et Udtryk for ydre Paavirkninger, 

 men betinges ved indre Aarsager.« Saaledes lyder Re- 

 sultatet af hans Undersøgelser, hvorved vel ikke ethvert 

 Hensyn til ydre Forhold benægtes, men vel de sidstes 

 nødvendige Indvirkning paa Dannelsen af Varieteter. For- 

 holder dette sig saaledes, gives der indre Love, som be- 

 herske den organiske Naturs Omdannelser, ere Retnin- 

 gerne for denne Omdannelse bestemte ved et Organismerne 

 iboende »Fuldkommengjørelses-Princip« (Nagel i), saa er 

 Darwins Theori uholdbar, saa vel som enhver anden 

 Forklaring af Arternes Oprindelse ved ydre Aarsagers 

 Indvirkning, og vi føres tilbage til den af en indre 

 Grund flydende Udvikling, hvorfra vi gik ud. Først paa 

 denne Grundvold faar ogsaa »Kampen for Livet« og »Na- 

 turens« Udvalg sin sande Betygning, for hvilken jeg 

 har fundet et træfl^ende Udtryk hos Wallace, som 

 sammenligner dem med en Regulator. I denne Betydning 

 glæde vi os over Darwins skarpsindige og aandrige 

 Undersøgelser over denne Gjenstand, men ikke fordi de ere 

 os nok til en Forklaring af den højeste Gjenstand, som 

 Naturen byder Menneskets Forstand, Livets Udvikling fra 

 Organisationens laveste Begyndelse til det mest fuld- 



