240 



leren Lejlighed til nøjagtige Iagttagelser af deres Levemaade, 

 saasom Fjerskifte, Sang, Forplantning. De parrede sig i 

 Bur, og Hunnen lagde to Æg, sorn dog ikke udrugedes. 

 Nilssons Ytring om disse Fugle, at de ikke taale 

 Varme, saa at de, om de skulle blive i Live, bestandig 

 maa være i et koldt Værelse samt stundom kunne flyve frit 

 omkring, bekræftedes ikke i det foreliggende Tilfælde. Begge 

 de Krognæb, som Meddelelsen gjælder, holdtes næsten be- 

 standig i Bur, og dette stod i et Værelse, som Vinteren 

 igjennem var opvarmet. 



Meddeleren anser ikke disse Fugle, »Dumsnuder«, som 

 de kaldes i Norge, for at være dumme i sædvanlig Betydning. 

 Paa deres Hækkepladser iagttage de overordentlig Forsigtighed. 

 De, som have lært at kjende den store Vanskelighed ved 

 at finde Krognæbbens Reder i de store nordlige Naaletræ- 

 skove, hvor de hække i Selskab med deres Frænder Dom- 

 papperne og deres Sjælefrænder » Sidensvandserne « , falde 

 ej paa den Tanke at kalde dem dumme. Den Ejendomme- 

 lighed hos Krognæbben, som man har betegnet som Dumhed, 

 er snarere en høj Grad af Tillid og Godtroenhed lige over 

 for Mennesket, med hvilket Flertallet af dem gjør sit første 

 Bekjendtskab, naar de under Vintervandringerne komme ned 

 til beboede Egne. De finde da tillige Næringsmidler i Over- 

 flødighed, og da viger deres Forigtighed for en Sorgløshed, 

 som dog ikke vedvarer længere, end til de bedre have lært 

 at kjende deres Fjender. 



I Bladet »Wermlands-Posten« meddeltes 1866, at paa 

 Damperen »Ørn«, som gaar imellem Karlstad og Lyckan, 

 havde et Par Svaler bygget Rede paa Styi'bords Side under 

 det fremspringende Dæk ikke langt fra Hjulkassen. Stænket 

 fra Hjulet forstyrrede denne Rede; Svalerne tabte dog ikke 

 Modet, men byggede et Par Alen længere fremme og ud- 

 klækkede deres Unger, som vel gjorde Udflugter fra Reden, 

 men vendte tilbage til denne for at hvile. Under Ligge- 

 tiden vare de gamle Svaler stadige Passagerer paa Damp- 

 baaden, men da Ungerne vare udklækkede, og der maatte 

 skaffes Føde til dem , synes de gamle Fugle at have havt 

 Station i Nærheden af Karlstad, hvorfra de da plejede at 

 følge Fartøjet paa Halvvejen og derpaa vende om, men 

 atter at møde det paa Halvvejen, naar det kom tilbage. 



